Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: зменшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , як платника аліментів, 2 618,00 грн, починаючи із дати пред`явлення позову щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом від 10.06.2021 з позивача стягнуто на користь колишньої дружини [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає з відповідачем, а позивач щомісяця регулярно матеріально допомагає синові, а також приймає участь у додаткових витратах на нього, приділяє синові належну увагу та приймає участь у його вихованні. Позивач є фізичною особою-підприємцем, однак не має постійного та стабільного заробітку, і на даний час не має не має можливості виконати вимоги наказу, у зв`язку з чим просить зменшити йому розмір аліментів. Позивач має можливість та гарантує стабільно сплачувати рекомендований розмір аліментів на дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Відповідач копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками отримала 11.10.2021. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження отримав 24.09.2021. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 12.11.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки стягнення з одного з батьків дитини ј частки від його доходу вважає законним і справедливим рішенням, що прийнято судом в інтересах малолітньої дитини. Позивач є працездатною особою, підтверджень щодо погіршення його стану здоров`я матеріали справи не містять, як і відсутні відомості щодо наявності на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків тощо. Доказів щодо нестабільності отримуваного доходу або ж його погіршення з часу видачі судового наказу позивачем не подано. При цьому, надана позивачем виписка з банківського рахунку, не містить інформації щодо перерахування коштів на утримання сина, відтак доказів щодо приймання ним участі в матеріальному забезпеченні сина не надано. Позивач є власником рухомого та нерухомого майна, зокрема: мотоциклу та легкового автомобіля, а також - будинку і двох земельних ділянок у Київській області, а також квартири та гаражу у м. Києві, на утримання яких позивач, вочевидь, має кошти. На переконання відповідача, позивач має змогу виконувати судовий наказ, а зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 відмолено прийнятті уточнюючої позовної заяви позивача [PERSON] . Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 15.02.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2017 (а.с. 10, 12-13). В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2021 по справі № 755/9198/21 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). На день розгляду цієї справи судовий наказ від 10.06.2021 набрав законної сили. Убачається, що позивач, [PERSON] , є фізичною особою-підприємцем (а.с. 28). Позивач зазначає про те, що регулярно матеріально допомагає синові та приймає участь у додаткових витратах на нього, а підставою для зменшення розміру аліментів вказує відсутність постійного та стабільного заробітку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з врахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Виходячи з наданого позивачем обсягу доказів, судом установлено, що [PERSON] є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, який має право на здійснення наступної господарської діяльності: комп`ютерне програмування, консультування з питань інформатизації, діяльність з керування комп`ютерним устаткуванням, інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність. Із виписки позивача по картковому рахунку, відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 29.08.2017 по 01.06.2021, а також з 25.01.2021 по 01.07.2021, убачається рух коштів по картці, надходження коштів, придбання позивачем товарів та оплата послуг. Однак, виходячи з даних, що містяться у виписці по рахунку, суд позбавлений можливості встановити, що позивач матеріально допомагає синові та приймає участь у додаткових витратах на нього. Щодо дублікату квитанції від 01.04.2021 про сплату 36 056,00 грн за освітні послуги, то останній не містить інформації хто саме є отримувачем таких освітніх послуг і в чому вони полягають. Щодо посилань позивача на відсутність постійного та стабільного заробітку та як наслідок відсутність можливості на даний час виконати вимоги наказу, то будь-яких доказів щодо цієї обставини позивачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів того, що з моменту видачі судового наказу про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, суттєво змінились обставини, які не дають йому змоги виплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному вказаним наказом розмірі. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за судовим наказом, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed