Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Литвинець С.А. звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним. 15.03.2018 між позивачем та відповідачем в електронній формі на умовах пропозиції укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті, укладено договір про надання кредиту № 1683680. Умови кредитування відповідача є такими: строк кредиту 30 днів, сума кредиту 3\~000, 00 грн., сума процентів 950 грн., до сплати всього 3950, 00 грн. Первинний термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів до 14.04.2018, однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Натомість, відповідач скористалася послугою щодо продовження строку користуванням кредиту та укладено угоду про відтермінування строку повернення кредиту, а поточний термін повернення кредиту та процентів за кредитом до 12.06.2018. Однак, станом на 18.11.2021 сума заборгованості відповідача становить 61\~165, 02 грн., яку представник позивача просить стягнути, а також судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.11.2021 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Наталюк Н.М. подав до суду клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. З поданого клопотання не вбачається підстав, які б перешкоджали розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, а необхідність призначення справи в порядку загального позовного провадження відповідачем не доведено. Суд звертає увагу на ту обставину, що ціна позову в даній позовній заяві становить 61\~165, 02 грн., а тому ціна позову не перевищує встановлений в п.5 ч.4 ст.274\~ЦПК України розмір . При цьому, згідно ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Також [PERSON] скористався правом подати відзиву на позовну позовної заяви відповідно до якого вважає за необхідне застосувати строки позовної давності, проти задоволення позову заперечує, а також просить стягнути судові витрати. Зокрема вказує, що первинний термін для повернення [PERSON] кредиту та нарахованих процентів до 14.04.2018. При цьому, відтермінування кредиту проводилось позивачем автоматично без згоди на це позичальника. Окрім цього, прострочення по кредиту становить 1255 днів, тобто минуло більше 3 років. Також відповідач вимоги щодо виконання зобов`язань за договором № 1683680 від 15.03.2018 не отримувала, як і не отримувала смс-повідомлень. Натомість, [PERSON] жодного разу платежі не погашалися, заявки на відтермінування кредиту не подавалися. Зазначає, що доказів про ознайомлення та погодження відповідача з пропозицією (офертою) не надано, а до стягнення підлягала б заборгованість за період з 15.03.2018 по 12.06.2018 дата повернення позики. Представник позивача адвокат Литвинець С.А. подав до суду відповідь на відзив відповідно до якого просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Окремо зазначає, що позовна давність в даному випадку становить 5 років, як це узгоджено сторонами договору. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В матеріалах справи наявна копія пропозиції (оферти) укладення договору кредиту в якій зазначено порядок укладення договору, його умови, угода про відтермінування повернення кредиту, угода про продовження строку повернення кредиту та довідкова інформація для позичальника (а.с. 5-16). На умовах даної пропозиції укладення договору про надання кредиту, 15.03.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 1683680. Умови кредитування відповідача є такими: строк кредиту 30 днів, сума кредиту 3\~000, 00 грн., сума процентів 950 грн., до сплати всього 3950, 00 грн. (а.с. 16). Заявку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 15.03.2018 [PERSON] , що підтверджується також підтверджується відповідною інформацією (а.с. 17, 18). Щодо посилань представника відповідача про застосування до даних правовідносин строку позовної давності суд приходить до таких висновків. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (\~ст.257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п.1 ч.2\~ст.258 ЦК України). Статтею 259\~УК України\~встановлено,\~позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір\~про збільшення\~позовної давності\~укладається у\~письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Так, п. 5.2. договору встановлено, що сторони договору погодили позовну давність 5 років. Зважаючи на викладене, в даному випадку строки звернення до суду з даною позовною заявою представником позивача не порушено, а посилання представника відповідача є недоречними. Згідно з положеннями\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). В силу ст.ст.\~526,530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, в порушення умов договору та вимог вищевказаного законодавства, [PERSON] отримавши кредитні кошти та погодившись на умови такого отримання допустила виникнення заборгованості, яка станом на 18.11.2021 становить 61\~165, 02 грн. Зокрема, вказана сума нарахована виходячи з наступного. Сума кредиту згідно заявки становить 3\~000 грн., а проценти 950 грн. Пунктом 2.11. кредитного договору передбачено, що починаючи з другого за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користуванням кредиту нараховується щоденно і становить 1,5 % від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Як наслідок, сума нарахованих процентів становить 56\~475, 00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що \~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином інфляційні витрати становлять 740, 02 грн. В матеріалах справи наявна вимога щодо виконання зобов`язань за договором від 20.08.2021 № 210820-2 (а.с. 25). При цьому, дані, які містяться у витягу з реєстру надісланих смс-повідомлень клієнту [PERSON] , зокрема і з приводу продовження кредиту, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами не спростовано. Натомість, представник відповідача в поданому відзиві зазначає, що протягом усього періоду відповідачем (позичальником) [PERSON] не було погашено жодного платежу. Щодо посилань представника відповідача на те, що відтермінування повернення кредиту проводилося без згоди позичальника, то угода про відтермінування повернення кредиту є окремим розділом пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту і є невід`ємною частиною договору, а [PERSON] підписавши заявку № 1683680 погодилась на умови, обрані нею згідно пропозиції та просила надати кредит. Представник відповідача зазначає, що позикодавець ТзОВ «АІА Фінанс Груп» має право на стягнення нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 12.06.2018. Суд зазначає, що згідно умов кредитного договору проценти нараховуються на суму кредиту на весь строк користування кредитом, користування яким неодноразово продовжувалося. Окрім цього, позовна давність сплати відсотків становить 5 років. З приводу наявності рішення у справі за позовом [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то даним рішенням встановлено підставу вчинення спірного виконавчого напису. Однак, наявність, відсутність чи сума заборгованості в даному випадку не встановлювалася, а фактично підтверджено наявність спору з даного приводу. Таким чином, наведені представником відповідача доводи не спростовують факт укладення 15.03.2018 між позивачем та відповідачем на умовах пропозиції (оферти) укладення договору кредиту договору про надання кредиту № 1683680, умови якого [PERSON] порушено. При цьому, на думку суду, заборгованість нараховано відповідно до умов договору та норм діючого законодавства. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог\~Закону України «Про судовий збір»,\~ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Литвинцем С.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2021, який надав також акт про надані послуги на загальну суму 8058, 00 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а основне те, що фактично участі в розгляді справи судом адвокат не приймав оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. При цьому, обґрунтування адвоката про необхідність сплати 5 % від суму позову є безпідставними та чинним законодавством не передбачаються. На підставі викладеного та

Outcome: approved