Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.10.2006 по справі № 2- 2919/2006, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] . У вказаному вище домоволодінні вона постійно мешкає та проживає з 18.08.1989 і по теперішній час. Зазначений житловий будинок розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0609 га, цільове призначення якого, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер № 5910136600:15:015:0003, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. В будинку на теперішній час зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] , як власник домоволодіння, [PERSON] , [INFO] , - колишній чоловік, та син - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.03.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] з літа 2019 року і до цього часу, а це більше 3-х років, не користується цим житловим будинком, так як мешкає в м.Києві. Жодних його особистих речей в будинку з вказаного часу не було і не має. Крім того, він перестав виконувати обов`язки члена сім`ї, передбачені ст. 64 ЖК України, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Всі ці обов`язки виконуються лише нею. Вона в свою чергу не може отримати субсидію на цей будинок, так як в ній зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] . У зв`язку з цим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся через офіційний сайт Судової влади України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що відповідно до рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.10.2006 визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що також підтверджується реєстраційним посвідченням КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.11.2006 (а.с. 6-8). З державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 407973 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0609 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якого, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер № 5910136600:15:015:0003 (а.с. 9). З рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.03.2015 по справі № 592/30/15-ц вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 15). Згідно довідки № 657/8983 про склад сім`ї або зареєстрованих у житлових приміщенні/будинку осіб, - за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). 05.11.2020 [PERSON] зверталася з заявою до начальника управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради з проханням зняти з реєстрації її колишнього чоловіка - [PERSON] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , так як він з літа 2019 року виїхав на заробітки в м. Київ і з того часу не мешкає з нею, на що 10.11.2021 їй було відмовлено (а.с. 16-17). У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У відповідності до положень статті 16 ЦК України,- особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування. Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19. Положеннями статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] є власником домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, а [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад рік без поважних причин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні.

Outcome: approved