Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що з [PERSON] 27 вересня 2019 року був укладений кредитний договір № 22034000179368. За цим договором [PERSON] надані грошові кошти на умовах строковості, платності та поворотності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених Однак відповідач [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 67684,57 грн. На даний момент відповідачем борг не погашений, саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 25 січня 2022 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи вона повідомлялася у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Між позивачем і відповідачем 27 вересня 2019 року був укладений договір №22034000179368, відповідно до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» надав [PERSON] у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 27 квітня 2024 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 55800,00 грн. шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача та надання відповідачу банківської карти, як способу доступу до кредитних коштів, що підтверджується копією розписки про отримання карти, яка підписана власноручно [PERSON] та випискою по особовому рахунку з 27 вересня 2019 року. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56,00% річних. А відповідно до п. 2.1. кредитного договору платежі за погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у виді щомісячних ануїтет них (рівномірних) платежів. Однак [PERSON] з грудня 2020 року перестала сплачувати заборгованість за кредитом, в результаті чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №22034000179368 від 27 вересня 2019 року станом на 21 жовтня 2021 року. Так, 16 вересня 2021 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на адресу відповідача направив вимогу про усунення порушення, в якій було зазначено про факт порушення зобов`язань по кредитному договору та викладена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитом. Проте дана вимога була залишена [PERSON] без задоволення. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувала, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 21 жовтня 2021 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед Банком за строковим кредитом в розмірі 39215,50 грн., заборгованість за простроченим кредитом в сумі 14158,71 грн.. Крім того, відповідно до ст. ст. 1, 8, 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та Постанови НБУ №49 від 08 червня 2017 року до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (включаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. До того ж положеннями ст. ст. 47 та 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» закріплюють право банків самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Тому у відповідача [PERSON] також виникла заборгованість перед банком по сплаті комісійної винагороди за надання споживчого кредиту в загальному розмірі 14310,36 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості. Отже, суд задовольняє позов повністю і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за строковим кредитом в розмірі 39215,50 грн., заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 14158,71 грн., та заборгованість за комісією у розмірі 14310,36 грн.. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує повністю з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 2270,00 грн..

Outcome: approved