Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (далі - КП «Кривбасводоканал») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води, вказавши, що 13.06.2016 року було укладено Договір №Дз-1917 «Про надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення». Відповідачам щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання холодної води, за адресою: [ADDRESS] . У квартирі відповідачів 09.06.2016 року був встановлений засіб обліку води, тому нарахування за послуги централізованого постачання холодної води здійснювалися згідно показників лічильника, а у разі відсутності показників лічильника - за науково обґрунтованими нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу, затвердженими рішенням комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 № 367. У листопаді 2020 року засіб обліку води було знято з абонентського обліку, так як лічильник не пройшов державну повірку. Позивачем відповідачу постійно надавались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, однак відповідач порушує свої зобов`язання в частині оплати вказаних послуг, у зв`язку із чим за період з 01.03.2015 року по 31.10.2021 року сума боргу становить 50622,57 грн. Вказану суму заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення просить стягнути з відповідача на свою користь та 3% річних у сумі 803,22 грн. і втрати від інфляції в сумі 1856,44 грн., а також судовий збір у сумі 2 270,00 грн. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. (а.с. 23) В ухвалі про відкриття провадження від 20 грудня 2021 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачами, що підтверджується поштовим повідомленнями які повернулись з відділення пошти 10 лютого 2022 року з відміткою «За закінченням строку зберігання», відзиву на позовну заяву від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не надійшло. Відповідачі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подали. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч.1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №11201 від 11 грудня 2021 року виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради [PERSON] з 13.05.1986 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 20) Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №11200 від 11 грудня 2021 року виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради [PERSON] з 22.03.2000 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 21) Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №11199 від 11 грудня 2021 року виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради [PERSON] з 03.07.1992 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 22) Тобто, у період з 01.03.2015 року по 31.10.2021 рік відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується інформацією з особового рахунку відкрито за вказаною адресою. (а.с. 13). 13 червня 2016 року між КП «Кривбасводоканал» та [PERSON] укладено Договір №Дз -1917 «Про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення» за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10-12) Відповідно до п. 1.2 суб`єктами користування послугами є мешканці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуги з централізованого постачання холодної води, яка надається КП «Кривбасводоканал» на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , та відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 13.06.2016 року, укладеного між КП «Кривбасводоканал» та [PERSON] . Відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , в якому відображаються в електронному вигляді виставлені рахунки за послуги надані на адресу боржників. Предметом діяльності позивача є, зокрема, надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Відповідачі оплату за послуги з централізованого постачання холодної води належним чином не здійснювали, внаслідок чого за період з 01.03.2015 року по 31.10.2021 року виникла заборгованість в сумі 50622 гривень 57 копійок. ( а.с. 7). Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. Ст.. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи , які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року № 2918 - III споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Законом України від 10.01.2002 року № 2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», зокрема положеннями ст. 41 передбачено, що облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Пунктами 11,21 Постанови № 630 , а також п. 3.3. та п. 3.4 Договору встановлено, що за наявності в квартирі повірених, опломбованих та взятих на абонентський облік засобів обліку води справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається. Справляння плати за не повіреними засобами обліку не допускається. Оплата послуг за показниками квартирних засобів обліку проводиться лише у разі здійснення обліку у всіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі. Плата за надані послуги при наявності засобів обліку води здійснюється за їх показниками та розподілом у відповідності до п. 1.3 Договору. У разі відсутності засобів обліку та їх показників, плата за надані послуги здійснюється, тимчасово, розрахунковим шляхом за затвердженими нормами водопостачання. Згідно пунктів 17, 18, 21 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. В позовній заяві позивач стверджує, що у квартирі [ADDRESS] було встановлено прилад обліку холодної води (лічильник), який востаннє пройшов державну повірку 04.02.2015 року. У період до 04.02.2019 року відповідачем не було проведено повірку лічильника, тому з 01.11.2019 року нарахування за надані послуги з централізованого постачання холодної води здійснювалося за науково-обґрунтованими нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення міста Кривого Рогу, затвердженими рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 № 367 і введеними в дію з 01.01.2013, та відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, на кожну зареєстровану особу. Згідно наданого розрахунку заборгованості здійсненого за нормами постачання холодної води здійснювалося за науково-обґрунтованими нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення міста Кривого Рогу, сума боргу по оплаті за централізоване постачання холодної води у квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2017 року по 30.10.2021 року становить 43742,17 грн. Суд зазначає, що правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII. До моменту прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017, частиною четвертою статті 17 Закону про метрологію було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) ЗВТ (результати вимірювання яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Після набрання чинності Закону про комерційний облік змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення та обслуговування засобів обліку води та теплової енергії. Так, зокрема, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» було внесено зміни до статті 17 Закону про метрологію та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) ЗВТ (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду), що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання. При цьому, відповідно до частини четвертої статті 17 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», абз. 2 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень, зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг забезпечити перегляд порядків формування тарифів на послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання для суб`єктів природних монополій та суб`єктів, що провадять діяльність на суміжних ринках, зокрема в частині виключення зі структури тарифів витрат на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку теплової енергії та води. Відповідно до вимог Закону, НКРЕКП прийняла постанову № 1343 від 02.11.2017 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 16.06.2016 № 1141. Отже, починаючи з 17.12.2017 року діють тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, встановлені для КП «Кривбасводоканал», в яких витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води та теплової енергії, які є власністю фізичної особи споживача, вилучені зі складу тарифів на комунальні послуги. Таким чином, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води, яка виникла за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2015 по 31.10.2021 років. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися між сторонами та зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 803,22 грн. та інфляційних втрат в сумі 1856,44 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості (а.с. 8 та 8 зворот). Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями частини другої статті 625 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2270 грн., сплачений ним при подачі позову, відповідно до платіжного доручення № 9189 від 23 липня 2021 року у розмірі 2270,00 грн., тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved