Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.11.2006 року на праві спільної сумісної власності разом з іншими співвласниками належить квартира [ADDRESS] . У квітні 2021 року позивачу стало відомо, що 19.05.2004 року реєстратором - Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою (Колишня Перша Харківська ДНК) на підставі повідомлення ВДВС Київського району м. Харкова від 17.05.2004 року було проведено реєстрацію арешту на вказану квартиру за реєстраційним №12464. Власником нерухомого майна (квартири) станом на час накладення даного обтяження було Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз». Зважаючи на те, що квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та іншим співвласникам з 13.11.2006 року та вони не мають будь-яких зобов`язань перед Харківським інженерно-будівельним об`єднанням «Союз» та іншими особами, накладений 19.05.2004 року арешт підлягає скасуванню. Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрований 19.05.2004 року за №12464 реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення ВДВС Київського району м. Харкова №74/2 від 17.05.2004 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.09.2021 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 року прийнято уточнену позовну заяву та закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Тарасенко Д.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за відсутністю позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Від третіх осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Суд, дослідивши доводи учасників справи, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджує свідоцтво про право власності на житло від 13 листопада 2006 року, реєстраційний номер № [NUMBER] , видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Згідно інформаційної довідки №253860954 від 22.04.2021 року вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.05.2004 року реєстратором - Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою (Колишня Перша Харківська ДНК) на підставі повідомлення ВДВС Київського району м. Харкова від 17.05.2004 року було проведено реєстрацію арешту на вказану квартиру за реєстраційним №12464. Власником нерухомого майна (квартири) станом на час накладення даного обтяження було Харківське інженерно-будівельне об`єднання «СОЮЗ». З копії повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відділом державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова накладено заборону у зведеному виконавчому провадженні, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . В графі «Інформація про власника майна» зазначено Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз», інформація про стягувача відсутня, документ, на підставі якого накладено заборону №4404/03 від 12.04.2004. Відповідно до листа Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 18.08.2021 року за вих. №84951, перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що зведеного виконавчого провадження № 4404/3 від 12.04.2004 року, за яким Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» (код ЄДРПОУ 14063688) є боржником, на виконанні у відділі не перебуває. У зв`язку з тим, що строк зберігання переданого до архіву виконавчого провадження № 4404/3 від 12.04.2001 року на даний час сплинув, надати інформацію щодо виконавчого провадження не вбачається можливим. Відповідно до довідки КП «ХМБТІ» про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів від 01.03.2021 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2006 року, реєстраційний номер № [NUMBER] , видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.05.2021 року Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом 07.09.2005 року, дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Ст. 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно з п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до п. п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII унормовано, що арешт на майно боржника може бути знятий у тому числі і за рішенням суду. При цьому, вказаною правовою нормою не обмежується коло підстав (обставин), за яких власник нерухомого майна може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. Суд наголошує, що зняття арешту з нерухомого майна за позовом його власника не ставиться в залежність від необхідності скасування в адміністративному (судовому або позасудовому) порядку постанови державного виконавця про обтяження майна боржника. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом встановлено, що позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак за вказаних вище обставин не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Зважаючи на те, що арешт на вказану вище квартиру було накладено 19.05.2004 року, та в той період власником квартири було Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз», а право власності позивачем набуто 13.11.2006 року, зібрані докази у справі не дають можливість суду встановити належну рівновагу між потребою продовження арешту та інтересами власника. Тобто відсутній справедливий баланс між суспільними інтересами та правами позивача на повагу до його права власності, закріпленої у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, оскільки тривалий арешт майна заважає позивачу в повному обсязі здійснювати права власника. За змістом ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для скасування реєстрації обтяження є, в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, а також виходячи із положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» власник арештованого майна вільний на власний розсуд обирати спосіб захисту свого майнового права, у тому числі і шляхом зняття арешту з майна. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивач не мав статусу боржника у зведеному виконавчому провадженні №4404/3, судом не встановлено стягувача, в інтересах якого 19.05.2004 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту майна, виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, з довідки КП «ХМБТІ» ХМР вбачається, що станом до 31.12.2012 року інформація щодо обтяжень на квартиру відсутня, попереднього власника квартири (боржника за зведеним виконавчим провадженням) - Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» станом на час розгляду справи припинено, а дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні, судом не встановлені дані щодо визнання свідоцтва про право власності на житло від 13.11.2006 року недійсним, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту з квартири, з подальшим виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження. Вирішуючи питання щодо визнання Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) відповідачем у справі та задоволення позовної вимоги, суд керується наступним. Відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Зважаючи на те, що боржника за виконавчим провадженням - Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» було припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом 07.09.2005 року, а правонаступники відсутні, особу, в інтересах якої накладено арешт на квартиру, встановити не виявилось можливим у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання, суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо боржника або стягувача за виконавчим провадженням, як то зазначено у пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо пред`явлення до позивача, який є співвласником квартири з 2006 року, стягувачем за зведеним виконавчим провадженням вимог або претензій, зважаючи на закріплений ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини принцип поваги до права власності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову, пред`явленого до Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)

Outcome: approved