Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач, на підставі рішення суду, що набуло законної сили, є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивачеві належить 1/5 частка, а відповідачеві 5/6 часток цієї квартири. В 2021 році позивач вирішив вселитися у спірну квартиру, про що повідомив відповідача, однак вона заперечила проти цього, чинить перешкоди, не допускає позивача до квартири, відмовилася надати ключі. Позивач стверджує, що іншого житла у власності немає, а відповідач не проживає у цій квартирі, оскільки постійно проживає у Київській області. Такими діями [PERSON] порушуються його права як співвласника квартири, а тому він просить суд усунути перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, шляхом його вселення, зобов`язавши відповідачку передати йому комплект ключів від квартири, а також стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.10.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, задоволено заяву позивача про виклик свідка. 13.12.2021 до суду надійшов відзив відповідача, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову, як безпідставного, оскільки її частка в квартирі в п`ять разів перевищує частку позивача, який у даній квартирі ніколи не проживав та не користувався нею. Позивач постійно проживає у трикімнатній квартирі своєї матері, якій також належить і ще одна однокімнатна квартира у м. Хмільник. Отже позивач забезпечений житлом. Також він ніколи не оплачував послуги по утриманню спірної квартири, не здійснював витрати на поточні ремонтні роботи, утримання прибудинкової території, які сплачувала виключно відповідач. Частка позивача є незначною, не може бути виділена у володіння чи користування, тому позивач, у відповідності до ст. 358 ЦК України, вправі вимагати лише відповідної матеріальної компенсації, однак таких вимог не заявляв. Вселення позивача у спірну квартиру не відповідає його існуючим правам, суперечить ст. 358 ЦК України та грубо порушує інтереси відповідача, яка є сторонньою особою похилого віку та не може разом із позивачем спільно володіти, користуватися квартирою та проживати у ній, тобто порушить її права на житло, а також буде втручанням у сферу її особистого життя. Окрім цього, позивач просить передати йому комплект ключів, тобто усіх ключів від квартири, що є неприпустимим. Ухвалою суду від 17.01.2022 відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 149/2499/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, представник відповідача заперечили проти задоволення позову, зважаючи на його безпідставність. Стверджують, що задоволення позову безумовно порушить права відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у цивільній справі № 149/3821/13-ц за позовом [PERSON] до Хмільницької міської ради, [PERSON] , діючої в інтересах неповнолітнього [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] , діючої в інтересах [PERSON] до Хмільницької міської ради, [PERSON] , за участі третьої особи Служби у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання квартири спільною частковою власністю та права власності на спадкове майно позовні вимоги задоволено. Визнано право спільної часткової власності за [PERSON] (5/6) та [PERSON] (1/6) ідеальних часток на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Рішення суду набуло законної сили 20.12.2013 ( копія на а.с. 8-9). Вказане рішення суду стало підставою для внесення відповідних відомостей щодо власників цієї квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема про реєстрацію права власності за позивачем на 1/6 (копія на а.с. 7) та відповідачем на 5/6 (копія на а.с. 83). Довідкою Управління містобудування та архітектури № 12-24/257 від 05.05.2021 підтверджено, що рішенням Хмільницької міської ради № 2381 від 05.11.2015 перейменовано адресу: [ADDRESS] на [ADDRESS] (копія на а.с. 12). Технічний паспорт на квартиру (копія на а.с. 85-88). Комунальні та інші платежі по утриманню квартири сплачує відповідач, що підтверджується копіями розрахункових книжок, квитанцій (копії на а.с. 89-93). Довідкою від 04.05.2021 будинкового комітету по [ADDRESS] підтверджено, що співвласником квартири [ADDRESS] у даному будинку є [PERSON] , зі слів сусідів квартира не здається в найм (копія на а.с. 10). Листом начальника Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 01.05.2021 на звернення [PERSON] щодо обмеження зі сторони [PERSON] доступу до квартири по [ADDRESS] , роз`яснено право звернення до суду з приводу спірних правовідносин (копія на а.с. 14). Вирішуючи вказаний спір суд враховує наступні норми. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власност інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачени законом і загальними принципами міжнародного права. Тобто, це гарантує особі право на мирне володіння майном, і її право може бути обмежено з боку держави лише на певних умовах передбачених законом та лише у суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~Нормами ст. 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З досліджених доказів встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками спірної квартири, яка їм належить на праві спільної часткової власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як визначено у ст. 391 ЦК України право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~усунення будь-яких порушень свого права від будь - яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах\~від 06.02.2019 у справі № 521/18161/15ц та від 11.02.2019 № 712/1936/16 ц. Наявність перешкод зі сторони відповідача у користуванні позивачем спірною квартирою, підтверджується як поясненнями сторін, визнається сторонами, а також доводиться показаннями свідка [PERSON] , яка пояснила, що її син [PERSON] досягнувши повноліття бажає проживати окремо від неї, син намагався домовитися з [PERSON] з приводу користування його часткою у квартирі, однак вони не домовилися і син двічі звертався до поліції з приводу того, що [PERSON] не пускає його до квартири, також не пускала представників БТІ. Такі перешкоди відповідач пояснює незначною, на її думку часткою позивача, проведенням ремонтних робіт, облаштуванням квартири тощо. При цьому [PERSON] було подано позов про припинення права власності на частку [PERSON] . Оцінюючи доводи відповідача та її представника про те, що незначна частка позивача у квартирі позбавляє його права на користування, проживання квартирою та можливість його вселення, суд вважає їх є безпідставними та такими, що суперечать вищезазначеним нормам Конституції України та Цивільного кодексу України, які визначають непорушність права власності. Відтак право власності сторін не може бути порушено, у тому числі і зі сторони співвласника. У свою чергу неможливість виділу 1/6 частки позивача у спірній квартирі визнається сторонами, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню. При цьому доводи відповідача та її представника про те, що при неможливості виділу у натурі частки у майні співвласник (позивач) має право на грошову компенсацію, не приймаються судом до уваги, оскільки такі вимоги не заявлялися сторонами та не були предметом розгляду у даній справі, що у свою чергу не позбавляє позивача права користуватися належною йому часткою. При цьому не встановлений порядок користування спірною квартирою не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про вселення співвласника до квартири та усунення перешкод у користуванні власністю. Наявність у позивача постійного місця проживання, користування ним іншим житлом (квартирою матері), власником (співвласником) якого він не являється також не може перешкодити йому користуватися належною йому власністю, часткою у квартирі. Безпідставними є\~доводи викладені\~у відзиві\~про те,\~що задоволення\~позову неодмінно\~призведе до\~порушення позивачем\~прав відповідача.\~Зважаючи на\~норми ст.\~319\~ЦК України, власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім\~власникам забезпечуються\~рівні умови\~здійснення своїх\~прав. Власність\~ зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян тощо. Та обставина, що позивач не сплачував комунальні та інші витрати на утримання квартири, зважаючи на те, що він не користувався та не проживав у квартирі при наявності перешкод зі сторони відповідача, не є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому в судовому засіданні позивач зазначив, що бажає нести такі витрати. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений ним розмір судового збору в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved