Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Жирівське в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] в [ADDRESS]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Облазницької сільської ради, площею 2,68 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на середню частку (пай) серія ЛВ №135333/1146 від 25.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №142 від 19.03.1997року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) по Облазницькій сільській раді за №305. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну ділянку на території Облазницької сільської ради площею 2,68 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №135333/1146 від 25.04.1997 року. [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті. Разом з нею за даною адресою були зареєстровані дочка [PERSON] та зять [PERSON] , який помер [INFO] . За життя спадкодавець особистого розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не складала. Спадщину після її смерті фактично прийняла позивачка, бо вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивачка похоронила матір, продовжує проживати у спадковому будинку та користуватися присадибною ділянкою. Про відмову від спадщини не заявляла. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини. Крім цього, зазначив, що позивачкою виявлено розбіжність у імені матері, зазначеного у її свідоцтві про народження, та свідоцтві про смерть матері, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] », що ставить під сумнів родинні зв`язки. Така невідповідність створює їй перешкоди у належному оформленні спадкового майна після смерті матері. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданій до суду заяві просить суд справу розглядати за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про відкладення підготовчого засідання (а.с.23), заяву про розгляд підготовчого засідання без участі позивачки та її представника і призначення справи до судового розгляду (а.с.32), заяву про виклик свідків (а.с.35). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо вимог заявника (а.с.22, 29-30). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.18-19). Ухвалою від 29.10.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.24). Ухвалою підготовчого засідання від 16.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.33-34) Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.01.1958 (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] одружилися 05.01.1968. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження від 15.08.1962 (а.с.8). Згідно з свідоцтвом про смерть від 30.09.2000, [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки ВК Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області №115 від 26.03.2021, по [ADDRESS] рахується господарство, яке належало [PERSON] . Відомостей про заборону та арешт на це майно по даних виконкому немає. [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала за цією адресою до дня смерті, яка наступила [INFO] . Від імені [PERSON] заповіт не посвідчено. До дня смерті і на день смерті з [PERSON] були зареєстровані дочка [PERSON] та зять [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№65321821, 65321837 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] у спадковому реєстрі не зареєстровано, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.11, 12) Довідкою відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.04.2021 встановлено, що у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Облазницькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №135333/1146 від 25.04.1997 за [PERSON] , реєстраційний номер 305. Площа земельної ділянки 2,68 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1997 за №142 (а.с.13). Постановою завідувач Жидачівського ДНК від 18.06.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.15). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є дочкою позивачки [PERSON] . Її бабцю (мати позивачки) звали [PERSON] , однак усі кликали її «[PERSON]». Вони проживали разом у [ADDRESS]. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявність у позивачки права на спадкове майно (у порядку спадкування за законом) і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, у тому числі спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в пунктах 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР. Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За змістом частини 3 статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що у свідоцтві про народження позивачки [PERSON] її мати записана як [PERSON] . Водночас, безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідка), які узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, доповнюють один одного, відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають, однозначно встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS], та [PERSON] є однією і тією ж особою - матір`ю позивачки [PERSON] . З огляду на викладене, наявні достатні підстави вважати доведеність факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS], а саме: що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Суд зауважує, що встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди в реалізації нею права як спадкоємця першої черги за законом на спадкування після смерті її матері [PERSON] . Також, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті належало право на земельну частку (пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Облазницької сільської ради народних депутатів, про що їй видано відповідний сертифікат серії ЛВ №135333/1146 від 25.04.1997. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входять належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право на зазначену земельну частку (пай). Спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивачка входила до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: проживала із спадкодавцем (матір`ю) до дня смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved