Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

07.12.2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач по справі, які у встановлений строк звернулись до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 581 за 2019 рік. З матеріалів спадкової справи з`ясувалось, що за життя спадкодавцем були складені два заповіти: від 27.11.1992 р. та від 16.12.1992 р. Останній заповіт був складений [PERSON] на користь [PERSON] - 60/100 часток будинку [ADDRESS] та 40/100 часток цього ж будинку на користь [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Державною нотаріальною конторою у відповідності до вимог ЗУ «Про нотаріат» на адресу спадкоємця за заповітом надсилались відповідні повідомлення. Будь-хто зі спадкоємців з заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертались. До складу спадщини увійшов будинок [ADDRESS] , яка згідно з рішенням виконкому Запорізької міської Ради від 31.12.1954 р. № 1650 за договором від 10.09.1955 р. була надана у безстрокове користування для будівництва зазначеного індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Зазначений житловий будинок належав в цілому на праві особистої власності [PERSON] на підставі двох свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих П`ятою Запорізької державною нотаріальною конторою 21.11.1978 р. за № 1-4375 та № 1-4377. Постановами державного нотаріуса від 24.09.2020 р. спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. За позовом [PERSON] просить визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою від 18.01.2021 р. відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 11.03.2021 р. 11.03.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 06.05.2021 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 28.04.2021 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , в якій відповідач, поcилаючись на ті ж фактичні обставини, що і позивач [PERSON] в первісному позові, просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку. 06.05.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 04.08.2021 р. 04.08.2021 р. розгляд справи відкладено на 21.10.2021 р. на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. 21.10.2021 р. розгляд справи відкладено на 18.11.2021 р. за клопотанням сторін. 18.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 13.01.2022 р. для направлення третій особі уточнених позовних заяв. 13.01.2022 р. розгляд справи відкладено на 17.02.2022 р. на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримують заявлені ними позовні вимоги, не заперечують проти задоволення зустрічних позовів. Представник третьої особи - П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без його присутності. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, пояснень по суті спору не подавала. Суд розглянув справи за відсутності третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 17.02.2022 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 21.11.1978 р. за № 1-4375 належить Ѕ частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ѕ частина згаданого житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 21.11.1978 р. за р.№ 1-4377 (а.с.101-103). [PERSON] померла [INFO] (а.с.82). За життя [PERSON] склала останній за часом заповіт, що був посвідчений 16.12.1992 р. державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-2111 (а.с.117), яким належний їй житловий будинок розташований у [ADDRESS] заповіла [PERSON] 60/100 часток та [PERSON] - 40/100 часток. Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с.83-84). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 20.11.2019 р. (а.с.106 зв.), [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з нею на день смерті були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.15 зв., 81 зв.) батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи положення ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд застосовує до спірних правовідносин положення ЦК України в редакції 1963 р. Ч.1 ст.524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. Положеннями ч.1 ст.534 ЦК України визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 р.). Згідно ст.554 ЦК України, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкоємець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи у сукупності з положеннями законодавства, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять відомостей про прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] у визначеному законом порядку, а тому [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та законом, успадкувала спірний житловий будинок після смерті матері [PERSON] у порядку, визначеному ст.549 ЦПК України. [PERSON] померла [INFO] (а.с.62 зв.). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] (а.с.95 зв.) та [PERSON] (а.с.96). [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] (а.с.105 зв.). Спадкова справа після померлої [PERSON] була зведена П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена на підставі заяви [PERSON] , яка була подана 15.10.2019 р. (а.с.61 зв.). Постановами нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 24.09.2020 р. (а.с.127-130), [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті [PERSON] у порядку, визначеному ст.1269 ЦК України, суд задовольняє їх позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved