Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

16.02.2022 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час. Заінтересованою особою зазначений Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). З заяви вбачається, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Звернення заявниці до суду викликане необхідністю підтвердження факту реєстрації смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в міській лікарні Профогляду м. Донецька Донецької області з причин наслідків COVID-19. В обмін на оригінал лікарського свідоцтва про смерть в Ленінському відділі записів актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції було видано 12 січня 2022 року свідоцтво про смерть [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану України для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті матері заявниці необхідно для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, та дозволить оформити належним чином спадкові права. Заявниця просить суд встановити факт смерті своєї матері [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилася, але в своїй заяві зазначила про розгляд справи без її присутності. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що згідно копії паспорту заявник - [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки від 25.10.2016 року № 1426077605 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( [NUMBER] ), копією довідки від 19.06.2008 року, виданої Ленінським районним управлінням юстиції у місті Донецьку, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] ), виданого повторно, копією свідоцтва про укладення шлюбу ( [NUMBER] ). Відповідно до копії паспорта [PERSON] є громадянином України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 26 вересня 2017 року № 8671. Суду не надано медичне свідоцтво про смерть, видача якого передбачена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрований Мінюсті України 25.10.2006 за №1150/13024 та підтримується Міністерством охорони здоров`я ДНР від 09.01.2015р. № 12 (в редакції від 12.03.2018 № 367) за формою первинної облікової документації № 106/у. Медичні свідоцтва про смерть, видані відповідними установами ДНР, як виняток, приймаються судом з огляду на наступне. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Як вбачається зі змісту Наказу Мінюсту України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецька. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthersv. MoldovaandRussia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, усталеною є практика судів, відповідно до якої, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. З власної ініціативи суд позбавлений можливості витребувати вказаний доказ з огляду на наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно частин 1-3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 2ст. 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, на що вірно посилається заявник. Однак, суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати необхідні докази оригінал лікарського свідоцтва про смерть або його копію, засвідчену медичною установою, оскільки медична установа, яка видала лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території в м. Донецьку та, відповідно до лист ДП «Укрпошта», з 27.11.2014р. зупинено приймання та доставка поштових відправлень на вказану тимчасово окуповану територію зокрема до м. Донецька. Під час розгляду справи суд повинен безпосередньо дослідити докази у справі ( ч. 1ст. 213 ЦПК України). З огляду на відсутність лікарського свідоцтва про смерть, суд прийшов до висновку про недостатність наданих доказів (копія свідоцтва про смерть так званої «ДНР», світлини могили) для встановлення факту смерті.

Outcome: dismissed