Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

23.10.2021 позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 63 610,13 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , в якій проживають відповідачі, які є споживачами. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Боржники свої зобов`язання, як споживачі виконували не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2021 мають заборгованість з оплати за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. 25.10.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. 10.01.2022 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, а саме документів щодо права власності на квартиру. 21.01.2022 та 01.02.2022 - на виконання ухвали суду надійшли витребуванні документи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Щодо заочного рішення не заперечила. Від відповідача [PERSON] надійшла заява від 10.01.2022 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає та просить застосувати строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористалися. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-які інші клопотання відповідач не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010. Згідно з даними, що надані на вимогу суду, щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, їм поряд з відповідачем [PERSON] належить на праві власності в рівних долях вказана квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1998 ( відповідь Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 25.01.2022 за №29/01-21). Відповідно до розрахунку боргу за теплоенергію, складеного ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.08.2018 по 01.08.2021 особовий рахунок № [NUMBER] , нараховано заборгованість у сумі 63 610,30 грн. Зазначений будинок, а як наслідок вказана квартира, забезпечується тепловою енергією, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між позивачем та відповідачами не було укладено Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак 01.10.2017 ДМП «ІФТКЕ» оприлюднило договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (офіційно опублікований на сайті www.tke.if.ua та в газеті «Західний кур`єр» №40 (1613) від 05.10.2017 року). Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку гарячої води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється відповідно до вимог п. 21 Правил, тобто згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005. У порушення наведеного, відповідачі свої зобов`язання, як споживачі, співвласники квартири, виконали неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.08.2021 має заборгованість з оплати за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 63 610,30 грн. Разом з тим, відповідач [PERSON] просила до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, пред`явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Велика Палата Верховного Суду вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (справа №712/8916/17 від 07.07.2020). 06.04.2021 ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 06.04.2021 у справі №344/5023/21 відмовлено у видачі судового наказу за вимогами ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 60 479, 51 грн. станом на 01.03.2021, так як такий перевищує позовну давність ( а.с. 6). Оскільки, подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Станом на серпень 2018 року по вказаному особовому рахунку наявна заборгованість у розмірі 35 424 грн. (а.с. 5). Жодної оплати у наведеному розрахунку заборгованості не здійснено. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, враховуючи, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості 23.10.2021, відповідач заявила про застосування строку позовної давності, виходячи із розрахунку заборгованості, сума боргу у межах трирічного строку позовної давності становить 28 003, 37 грн. ( 63610,30 грн. (загальна сума заборгованості) - 35 424,01 грн. ( станом на 01.08.2018) - 182,92 грн. (серпень - вересень 2018 року). У вимогах до 23.10.2018 - суд відмовляє за пропуском строку позовної давності. Що стосується, долученого відповідачем [PERSON] копії акту від 09.11.2009, про самовільне відключення вказаної квартири від опалення, то у матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували про факт правомірного відключення квартири відповідача від мереж централізованого опалення з дотриманням вимог чинного законодавства. Питання відмови від послуг з централізованого опалення та відключення від мереж централізованого опалення на момент відключення квартири [ADDRESS] , регулювалось Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання,затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО та ГВП. Вищенаведеним нормативно-правовим актом встановлено порядок, за яким відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир. Відповідно до п. 2.7. Порядку вказано, що тільки затверджений у встановленому законодавством порядку акт про відключення від мереж централізованого опалення є підставою для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення. Тому до оформлення акту про відключення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, відсутні правові підстави для припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення. Таким чином, вчинення дій, заборонених чинним законодавством не може бути правовою підставою для правомірної дії, а саме припинення нарахування плати за послугу з централізованого опалення. На підставі наведеного, заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення за період 23.10.2018 по 01.08.2021 є обґрунтованою, а обов`язок відповідачів оплачувати дані послуги випливає з вимог відповідних нормативно-правових актів. Відтак позов підлягає до часткового задоволення у частині стягнення заборгованості у сумі 28 003, 37 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 999,33 гривні суми судового збору, а саме по 333,11 грн. з кожного. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed