Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Чернишов А.В. звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії, яка обґрунтована тим, що мати позивача, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Донецьк Донецької області. 23 грудня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] пенсії в сумі 69 695 грн. 68 коп., що знаходиться на рахунках Головного управління пенсійного фонду України Донецької області, відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) (номер у спадковому реєстрі 3148 спадкова справа № 113/2021). Свідоцтво видано на підставі відповіді Головною управління пенсійного фонду України Донецькій області, відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) від 30 вересня 2021 року № 0500-1801-8/78607. Листом від 30 вересня 2021 року за № 0500-1801-8/78607 в.о. начальника відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) повідомило нотаріуса, що у [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилась недоодержана пенсія за період з 20 вересня 2018 року по 31 травня 2021 року в сумі 69 695 грн. 68 коп. Також повідомлено, що розмір недоодержаної пенсії буде змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину згідно статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою отримання спадщини, яка складалася з зазначеної пенсії, він, як представник заявника за довіреністю, звернувся до відповідача. Однак зазначає, що відповідач протиправно відмовив у прийнятті в нього документів для виплати спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на постанову Правління пенсійного фонду України № 33-1 від 25 листопада 2021 «Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України. Крім того, відповідач відмовився надати повні відомості нотаріусу щодо залишення недоотриманої пенсії померлої особи (спадщини), посилаючись на сплив терміну, що вказаний у ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мати позивача, [PERSON] , фактично не отримувала пенсію з березня 2016 року. У зв`язку з хворобою, вона з вказаного часу не перебувала на підконтрольної Україні території у зв`язку з чим пенсійні виплати були припинені. Таким чином, сума спадщини відповідачем у відповіді була вказана не в повному розмірі. Вважає, що дії відповідача були протиправними. Просить суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в отриманні від повіреної особи за довіреністю документів та невиплати позивачу [PERSON] суми спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) спадщину за період з 20 вересня 2018 року по 31 травня 2021 року у сумі 69 695 грн. 68 коп. згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 листопада 2021 року у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) спадщину у вигляді недоотриманої пенсії та період з 01 березня 2016 року по 20 вересня 2018 року у порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ; - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чернишов А.В., який діє на підставі Довіреності від 28 липня 2021 року, посвідченої нотаріусом Таганрозького нотаріального округу Ростовської області Плотниковою Р.В., в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із позовом надали до суду Заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.20-21). Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.37). У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа, Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.36). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача [PERSON] - адвоката Чернишова Андрія Вікторовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, за участю третьої особи: Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда Олексія Андрійовича, про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 1964 року, про що зроблено відповідний запис за № 74 (а.с.10). 16 листопада 1983 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого останній було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 листопада 1983 року (а.с.10). Зі Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2021 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області померла [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до Листа Відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від 30 вересня 2021 року, повідомлено, що у [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , залишилась недоодержана пенсія за період з 20 вересня 2018 року по 31 травня 2021 року в сумі 69 695,68 грн. Також повідомлено, що розмір недоодержаної пенсії буде змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину згідно ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.14). Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 листопада 2021 року, приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її донька - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 69 695 грн. 68 коп., що знаходиться на рахунках Головного управління пенсійного фону України в Донецькій області, відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр), яка належить померлій згідно відповіді Головного управління пенсійного фону України в Донецькій області, відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) від 30 вересня 2021 року № 0500-1801-8/78607 (а.с.15). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті матері позивача - [PERSON] у розмірі 69 695,68 грн. Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не визнається за позивачем право на недоотриману пенсію померлої матері - [PERSON] у розмірі 69 695,68 грн. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивач зазначає, що відповідач у Листі від 30 вересня 2021 року посилався на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, який керувався даною статтею при виплаті позивачу недоотриманої пенсії померлого чоловіка, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті спадкодавця у розмірі 69 695,68 грн. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що загальна сума заборгованості за життя померлої [INFO] [PERSON] складає 69 695,68 грн., та успадкована [PERSON] як недоодержана пенсія - 69 695,68 грн. (а.с. 15), а тому ця сума повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч.1). Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2). Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в розмірі 69 695,68 грн. на користь позивача [PERSON] з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог представника позивача [PERSON] - адвоката Чернишова А.В. про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] спадщину у вигляді недоотриманої пенсії та період з 01 березня 2016 року по 20 вересня 2018 року у порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , суд зазначає наступне. Представник позивача зазначає, що мати позивача, [PERSON] , фактично не отримувала пенсію з березня 2016 року. У зв`язку з хворобою, вона з вказаного часу не перебувала на підконтрольної Україні території у зв`язку з чим пенсійні виплати були припинені. Таким чином, сума спадщини відповідачем у відповіді була вказана не в повному розмірі. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримувала пенсію. 01 березня 2016 року пенсію було призупинено. В матеріалах справи відсутні докази звернення [PERSON] до органів Пенсійного фонду за поновленням пенсійних виплат, переведенням або скарги на дії органів Фонду щодо зупинення пенсійних виплат. Отже, припинення нарахування пенсії [PERSON] здійснено з 01 березня 2016 року, тобто за життя [PERSON] , але остання у встановленому законом порядку не оскаржила дії відповідача, тобто за життя не виявила інтересу та волі на те, щоб поновити нарахування пенсії, а отже, пенсія їй за життя за період з 01 березня 2016 року по 20 вересня 2018 року не призначалася, а тому вона не може входити до складу спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , тобто через п`ять років від дати прийняття відповідачем рішення про припинення виплати пенсії, тому [PERSON] , як спадкоємець, не має права вимоги до відповідача про стягнення вказаних сум, оскільки таке право належало виключно спадкодавцю, який дії відповідача щодо припинення нарахування належних йому виплат не оскаржувала. З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] спадщину у вигляді недоотриманої пенсії та період з 01 березня 2016 року по 20 вересня 2018 року у порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог представника позивача [PERSON] - адвоката Чернишова А.В. та стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в розмірі 69 695,68 грн., а в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] спадщину у вигляді недоотриманої пенсії та період з 01 березня 2016 року по 20 вересня 2018 року у порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. п. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с.22). Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в розмірі 69 695,68 грн. Отже, підлягає сплаті судовий збір у сумі 454,00 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial