Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Шахтобудівельна компанія» (далі за текстом ТОВ «Шахтобудівельна компанія») про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, в обґрунтування якого вказав, що він з 18.10.2017 по 22.09.2020 працював на підприємстві відповідача прохідником 5-го розряду з повним робочим днем в шахті та 22.09.2020 був звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Згдно з висновком Центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) від 29.06.2021, складеним Державною установою «Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва НАМН України», йому було встановлено вперше професійне захворювання: 1. хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два); 2. хронічна радикулопатія S1 ліворуч у стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічним порушенням, м`язово-тонічним та больовим синдромами. За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання 19.08.2021 складено акт за формою П-4. 21.10.2021 обласною профпатологічною МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності довічно, в тому числі 50% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 15% внаслідок хронічного бронхіту, та було рекомендовано медикаментозне і санаторно-курортне лікування, корсет LS відділу хребта та диспансерне спостереження невролога та терапевта. Отримане професійне захворювання завдало йому моральної шкоди, яка полягає в фізичних і душевних стражданнях через незворотність втрати працездатності, неможливість продовження професійної роботи та ведення активного способу життя, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, що впливає на звичний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Його переслідує тягнучий біль в поперековому відділі хребта, особливо на погоду, йому боляче сидіти, ходити, нахилятися, виконувати звичайні рухи, він швидко втомлюється від незначних навантажень, в нього з`явилась загальна слабкість, головокружіння, дратівливість. Необхідність витрачати значний час на відвідування медичних закладів, проходження обстежень, лікування завдає йому незручності, обмежує спілкування з родиною та близькими. Оскільки підприємство не забезпечило йому безпечних та нешкідливих умов праці, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування заподіяної йому внаслідок професійного захворювання шкоди 90000 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача\~ТОВ«Шахтобудівельна\~компанія» Єгорова\~О.Ю.у судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, згідно з яким підприємство позовні вимоги не визнало, оскільки загальний стаж роботи позивача в підземних умовах під впливом шкідливих виробничих факторів склав 19 років 04 місяця, з яких тільки 2 роки 11 місяців робота у відповідача. При укладанні трудового договору від позивача не приховувались тяжкі і шкідливі умови його праці, які позивач прийняв, усвідомлюючи можливість ушкодження свого здоров`я. Позивач не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, при цьому працевлаштувався до ТОВ «Шахтобудівельна компанія», тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я. Протиправних дій стосовно позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Крім того позивачу Фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Третя група позивача не позбавляє його навчатися та провадити різні види трудової діяльності. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Згідно з ухвалою судді від 24.12.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження, й справа призначена до судового розгляду. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (далі ТОВ «ШБК»), працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 22.09.2020 він був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, після звільнення з підприємства відповідача відомості про роботу відсутні, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.6-13). [PERSON] з 09.07.2018 по 18.07.2018, з 17.12.2019 по 26.12.2019, з 09.09.2020 по 17.09.2020, з 23.10.2020 по 02.11.2020, з 20.11.2020 по 24.11.2020 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» з діагнозами: хронічний бронхіт у фазі загострення, хронічна вертеброгенна п/кр радикулопатія в стадії загострення, з вираженими больовими синдромами, що підтверджується виписками з медичних карт позивача, в яких зафіксовані скарги позивача на болі у грудній клітці, в попереку, іррадіюючи в ноги, слабкість та анемію в лівій нозі, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель, втомлюваність, пітливість, загальну слабкість, у зв`язку з чим позивачу були встановлені протипоказання до роботи в умовах дії пилу, фізичних навантажень, вимушеного положення тіла, вимушених нахилів, несприятливого мікроклімату та рекомендовано спостереження у профпатолога, пульмонолога, невролога, терапевта, окуліста, санаторно-курортне лікування, огляд у клініці професійних захворювань (а.с.29-38). [PERSON] у зв`язку з вказаними хворобами пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» з 23.06.2021 по 08.07.2021 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 650) (а.с.29-30). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 29.06.2021 № 22/711 у [PERSON] виявлені: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня (один-два), хронічна радикулопатія S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація про умови праці, згідно якої хворий підлягав дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК, фізичні навантаження вище допустимих параметрів, профмаршрут. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, несприятливого мікроклімату, дії токсичних та подразнюючих газів, фізичного навантаження, вимушеного положення тіла та вимушених нахилів (а.с.28). За результатами\~розслідування причин\~виникнення хронічних\~професійних захворювань,\~що вперше\~встановлені у\~позивача [PERSON] ,\~а саме:\~хронічного бронхіту\~ІІ ст.\~в фаза\~загострення,\~дифузного пневмосклероза,\~ЛН І-ІІ\~ст.\~(один-два);\~хронічної радикулопатії\~ S1\~ліворуч в\~стадії неповної\~ремісії з\~помірними статико-динамічними\~порушеннями,\~м`язово-тонічним\~та больовим\~синдромами,\~19.08.2021\~на підприємстві\~відповідача складено\~акт за\~формою П-4,\~затверджений першим\~заступником начальника\~Східного міжрегіонального\~управління Державної\~служби України\~з питань\~праці (а.с.14-18). У п.17, п.18 цього акту зазначено, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий період на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри та концентрації яких перевищували допустимі норми фізичних навантажень, вимушеної робочої пози, нахилів корпусу, виробничого шуму. У п.12 акту зафіксовано, що за професією [PERSON] має стаж роботи 19 років 04 місяці 09 днів, з яких 04 роки 01 місяць 04 дні в умовах впливу шкідливих факторів у ТОВ «ШБК» (а.с.15). Згідно з\~довідкою до\~акту огляду\~МСЕК від 21.10.2021\~ та\~довідки про\~результати визначення\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~від 21.10.2021\~ позивачу\~у зв`язку\~з професійним\~захворюванням вперше встановлено за\~сукупністю 65%\~втрати професійної\~працездатності:\~50%\~внаслідок хронічної\~попереково-крижової\~радикулопатії,\~15%\~внаслідок хронічного\~бронхіту,\~та третя\~група інвалідності\~безстроково, з рекомендаціями санаторно-курортного та медикаментозного лікування, спостереження у невролога, терапевта, носіння корсету (а.с.19-27). Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року. Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Також 01.01.2015 набрав чинності\~Закон України «Про обов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Частина 8\~ст.36 цього Закону\~передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~ЦК України та КЗпП України. Пункт 1 ч.2 ст.10 цього Закону\~передбачає обов`язок страховика - Фонду соціального страхування України виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим законом. За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 21.10.2021. Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника. Наявність небезпечних і шкідливих умов праці, які стали причиною професійного захворювання позивача, встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] . Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним професійного захворювання, а висновок МСЭК від 21.10.2021 підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Тому суд не приймає доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди та те, що факт наявності моральної шкоди визначається лише медико-соціальною експертною комісією. Як зазначено вище, [PERSON] неодноразово звертався за допомогою до медичних установ через захворювання, які визначено професійними. В історіях його хвороб зафіксовано скарги на загальну слабкість, часті напади кашлю, задуху при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, на біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в ногу, посилюючі при найменших рухах, періодичні судомні стягування у нозі, утруднення при ходьбі. Отримані позивачем захворювання вимагають від нього продовження лікування, спостереження у лікарів, обмежили виконання фізичної роботи, тобто через больові відчуття та незручності погіршили якість його життєдіяльності і як наслідок порушили його нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Посилання відповідача на обов`язковість, як доказу, висновку МСЕК щодо встановлення факту спричинення позивачеві моральної шкоди безпідставне і не відповідає вимогам законодавства; позивачем надано достатньо доказів, за якими можна судити про наявність фізичних або психічних страждань. Крім того, у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Позивач на момент розслідування причини виникнення професійного захворювання не працював на шахті, однак, передумовою виникнення професійних захворювань позивача стала довготривала праця на вугільних підприємствах (понад 19 років), у тому числі на підприємстві відповідача (понад 4 років) у несприятливих умовах. До того ж, у зв`язку з загостреннями хронічних хвороб позивач перед звільненням перебував на лікарняному. Роз`яснення умов праці і можливості їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо часткового періоду роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, оскільки підприємство відповідає тільки за той період роботи, в який позивач у нього працював. Враховуючи час\~роботи позивача\~на підприємстві\~відповідача при\~тривалій праці\~у шкідливих\~умовах,\~які призвели\~до захворювання,\~на інших\~гірничих підприємствах,\~ характер,\~обсяг,\~тривалість зазнаваних\~позивачем страждань,\~ його\~стан здоров`я,\~розмір і\~безстроковий характер\~стійкої втрати\~професійної працездатності,\~істотність вимушеності\~змін у\~життєвих стосунках\~потерпілого,\~який у\~віці 43\~років втратив\~65%\~своєї працездатності\~у зв`язку\~з професійним\~захворюванням,\~те,\~що отримане\~ним ушкодження\~здоров`я заважає\~йому вести\~повноцінний спосіб\~життя,\~вимагає від\~нього додаткових\~зусиль для\~його організації,\~потребує продовжувати\~лікування,\~суд,\~виходячи з\~засад розумності\~та справедливості,\~ вважає\~можливим визначити\~позивачу розмір\~моральної шкоди\~у 32000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 323 грн 00 коп. На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial