Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, в якому просить: визнати домоволодіння з належними до нього житловими будинками з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 49,68 % реальних часток в житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та виділити їй житловий будинок літ.А по І варіанту розподілу будинковолодіння, згідно висновку №83-ng-09-20, будівельно-технічної експертизи, а саме: будинок під літ.А площею 79,00 кв.м., тераса літ.І площею 3,9 кв.м., коридор під №1 площею 9,6 кв.м., кімната під №2 площею 17,0 кв.м., кімната під №3 площею 9,5 кв.м., кухня під №4 площею 12,7 кв.м., санвузол під №5 площею 9,6 кв.м. , кімната під №7 площею 16,7 кв.м. та господарські приміщення: добудова літ.А-1 площею 39,6 кв.м., тераса літ. А/а площею 14,10 кв.м., котельня літ.Е площею 12,40 кв.м., яма вигрібна літ.І, а всього загальною вартістю 446464,55 грн. що на 5651,55 грн. менша за ідеальну частку; [PERSON] підлягає виділу Ѕ гаража під літ.Г, 1/2 літньої кухні під літ.Д, 1/2 огорожі №1-2, 1/2 колодязя№3 та 1/2 подвір`я; визнати за [PERSON] право власності на 52,32 % реальних часток в житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та виділити йому житловий будинок під літ.Б площею 80,00 кв.м., підвал під літ. ПД площею 12,00 кв.м., коридор-сходова клітина під №1 площею 6,40 кв.м., кімната під №2 площею 13,10 кв.м., санвузол під №3 площею 3,8 кв.м., кухню під №4 площею 10,50 кв.м., сходова клітина-коридор під №5 площею 6,40 кв.м., кімната під №6 площею 13,10 кв.м., кімната під №7 площею 14,70 кв.м., з господарських будівель та споруд: підвал під літ.Б/Пд площею 17,40 кв.м., вбиральня під літ. В площею 1,60 кв.м. , сарай під літ.Ж площею 4,40 кв.м., а всього загальною вартістю 452116,00 грн., що на 5651,55 грн. більше за ідеальну частку; [PERSON] також підлягають виділу 1/2 гаража під літ.Г, 1\\2 літньої кухні під літ.Д, Ѕ огорожі №1-2, 1\\2 колодязя №3 та 1/2 подвір`я; право спільної сумісної власності на домоволодіння з належними до нього житловими будинками з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] припинити; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , вартістю 126375 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , в розмірі 63187,50 грн. ; право спільної сумісної власності на автомобіль марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , припинити; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості реальної частки від ідеальної частки житлового будинку з належними до нього господарським будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що становить 5651,55 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за сплату судового збору у розмірі 11513,56грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.08.1993 між нею та [PERSON] укладено шлюб. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.10.2019 шлюб між ними розірвано. У 2000 році вона разом із відповідачем поїхали до Німеччини на роботу. За спільно зароблені кошти у 2002 році вона із відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 30 липня 2002 придбали житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . За даними Заставнівського БТІ Чернівецької області, загальна інвентаризаційна вартість будівель та споруд в день купівлі становила 8493 грн. Після придбання вищевказаного житлового будинку, вони добудували ще один житловий будинок біля будинку, який придбали. У 2004 році отримали будівельний паспорт, щодо будівництва індивідуального житлового будинку загальною площею 68.11кв.м. Згідно акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію та Розпорядження Заставнівської РДА про затвердження акту державної технічної комісії про прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] , 17.03.2005 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в якому записано опис об`єкта: загальна площа 120,10 кв.м., житлова площа 74,70 кв.м., житловий будинок А площею 40,10 кв.м., житловий будинок Б, площею 80.00 кв.м., вбиральня В, огорожа 1-2; криниця 3. Починаючи із 2010 року вона перебувала на заробітках закордоном в Республіці Італія. Всі зароблені кошти передавала відповідачу. 21.07.2011 рішенням Васловівської сільської ради № 8/27 надано [PERSON] дозвіл на добудову літньої кухні та гаражу на існуючому місці [ADDRESS] . 19.12.2015 рішенням Васловівської сільської ради № 17-2/2015 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. 04.10.2019 відповідач, будучи в шлюбі з позивачем отримав довідку Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, щодо внесення інформації, зазначеної у декларації про готовність до експлуатації: «реконструкції житлового будинку: добудова літ. А-1, терраса літ. А/а, господарські будівлі: гараж літ.Г, літня кухня літ.Д, котельня літ.Е, сарай літ.Ж, [ADDRESS] . 25.12.2020 державний реєстратор відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації вніс зміни, щодо складових частин об`єкта та зареєстрував домоволодіння загальною площею 159 кв.м. житлова площа 94.6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Крім того в 2017 році подружжя придбало легковий автомобіль марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] та зареєстрували на [PERSON] та яким користується тільки останній. Позивачка зазначає, що між нею та відповідачем виник спір щодо користування та володіння вищевказаним майном, оскільки відповідач стверджує що майно все його, оскільки документи виготовлені на його ім`я. Вважає, що вищевказане майно є спільним майном [PERSON] та [PERSON] , а тому бажає мати свою частку вказаного майна. Для рівномірного визначення часток у спільному нажитому майні, вона звернулася до експерта, яким запропоновано два варіанти поділу спірного будинковолодіння між сторонами. В добровільному порядку відповідач не бажає поділити будинковолодіння, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заяву про доповнення (уточнення) позовних вимог, обґрунтував їх вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву до суду від нього не надходило. Про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовими повістками, однак до суду повернулися конверти із відміткою Укрпошти, що адресат відсутній. Представник позивачки не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 серпня 1993 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Васловівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом № 06. 17.10.2019 рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано (а.с.10). Згідно копії договору купівлі-продажу від 30.07.2002 [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] . На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок, цегляний, житловою площею 33.80 кв.м., зазначений в плані під літ.А, вбиральня літ.Б, огорожа №1-2, криниця №3 (а.с.11). У 2004 році [PERSON] отримав Будівельний паспорт, щодо будівництва індивідуального житлового будинку загальною площею 68.11кв.м. (а.с.67-70). 28.02.2005 видано Акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію та Розпорядження Заставнівської РДА про затвердження акту державної технічної комісії про прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Загальна площа 80,0 кв.м. та житлова площа 40,9 кв.м. (а.с. 71-72). 17.03.2005 на підставі рішення виконкому Васловівської сільської ради №3/19 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] . Опис об`єкта: загальна площа 120,10 кв.м.; житлова площа 74,70 кв.м.; житловий будинок А, 40,10 кв.м.; житловий будинок Б, 80,00 кв.м.; вбиральня В; огорожа 1-2; криниця 3 (а.с.12). 21.03.2005 видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, домоволодіння, що в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.13). Рішенням Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за № 8/27 від 21.07.2011 за заявою [PERSON] надано останньому дозвіл на добудову літньої кухні та гаражу розміром 11х9 на існуючому місці в [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] виготовити проектно-технічну документацію у відділі регіонального розвитку архітектури та інфраструктури Заставнівської РДА (а.с.73). Згідно рішення Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 19.12.2015 №17-2/2015 про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] (а.с.14). 04.10.2019 [PERSON] отримав довідку Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, щодо внесення інформації, зазначеної у декларації про готовність до експлуатації: «реконструкції житлового будинку: добудова літ.А-1, тераса літ. А/а, господарські будівлі: гараж літ. Г, літня кухня літ. Д, котельня літ. Е, сарай літ.Ж, [ADDRESS] до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на нього (а.с.74). 25.12.2020 державний реєстратор відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації вніс зміни, щодо складових частин об`єкта та зареєстрував право власності за [PERSON] на домоволодіння загальною площею 159 кв.м. житлова площа 94.6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, спростовуючих будівництво спірного будинковолодіння під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Як визначено положеннями ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічна правова норма передбачена у статті 60 СК України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або законом (ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Тлумачення наведених вище норм сімейного та цивільного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. З матеріалів справи вбачається ( а.с.51), що після розірвання шлюбу у листопаді 2019 року [PERSON] здав новостворене майно в експлуатацію та 20.05.2020 зареєстрував право власності за собою, однак, виходячи із того, що спірне нерухоме майно було побудовано сторонами під час шлюбу (що належними та допустимими доказами не було спростовано відповідачем [PERSON] ), то реєстрація права власності на нього лише на одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Отже спірне домоволодіння є спільним майном подружжя та підлягає поділу. Відповідно до Висновку №83-ng-09-20 будівельно-технічного дослідження домоволодіння з належними до нього житловими будинками, господарськими спорудами та будівлями, розташованого по [ADDRESS] ринкова вартість спірного житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, становить 898580,60 грн. Експертом встановлено варіанти розподілу домоволодіння з належними до нього житловими будинками, господарськими спорудами та будівлями. У яких вказано два варіанти визначення реальних часток співвласників по варіантах розподілу у відсотковому відношенні, грошовому еквіваленті та в натурі. Ідеальні частки кожного співвласника становлять 50% (1/2) загальної площі житлових будинків та господарських споруд. Відповідно до запропонованого за висновком судового експерта Варіанту №1 поділу в натурі між сторонами спірного будинковолодіння, експертом було запропоновано виділити першому співвласнику такі приміщення: житловий будинок під літ. А, до якого входять - терраса літ. І площею 3.9 кв.м., коридор 1-1 площею 9,6 кв.м., кімната 1-2, площею 17,0 кв.м., кімнату 1-3 площею 9,5 кв.м., кухня 1-4 площею 12,7 кв.м., санвузол 1-5 площею 9,6кв.м., кімната 1-6 площею 16.7 кв.м.; з господарських приміщень Добудова літ. «А-1» площею 39,60 кв.м., терраса літ. «А/а» площею 14,10 кв.м., котельня «Е» площею 12,40 кв., вигрібна яма літ. І. Другому співвласнику за вказаним варіантом поділу було запропоновано виділити такі приміщення:будинок під літ. Б, до якого входять -підвал під літ «Пд», коридор-сходова клітина 1-1, площею 6,40 кв.м.; кімната 1-2, площею 13,10 кв.м.; санвузол 1-3, площею 3,8кв.м., кухню 1-4, площею 10,50 кв.м.; сходоваклітина-коридор 1-5, площею 6,40 кв.м.; кімната1-6, площею 13,10 кв.м.; кімната 1-7, площею 14,70 кв.м.; з господарських споруд: підвал з частиною будівлі, під літ. Б/Пд,площею 17,4, вбиральня під літ. «В» площею 1,60 кв.м., сарай під літ. «Ж» площею 4,40 кв.м. У спільному користуванні залишити наступні об`єкти: гараж під літ. «Г», літню кухню під літ. «Д», огорожу № 1-2 та криницю № 3, подвір`я. При здійсненні поділу спірного нерухомого майна, суд вважає, що слід виділити у власність позивачці за вказаним варіантом, як першому співвласнику, житловий будинок літ. А площею 79,00 кв.м., до якого входять: тераса літ. І площею 3,9 кв.м., коридор під №1 площею 9,6 кв.м., кімната під №2 площею 17,0 кв.м., кімната під №3 площею 9,5 кв.м., кухня під №4 площею 12,7 кв.м., санвузол під №5 площею 9,6 кв.м. , кімната під №7 площею 16,7 кв.м. та господарські споруди: добудова літ.А-1 площею 39,6 кв.м., терраса літ. А/а площею 14,10 кв.м., котельня літ.Е площею 12,40 кв.м., яма вигрібна літ.І, а всього загальною вартістю 446464,55 грн. що становить 49,68% спірного будинковолодіння та на 5651,55 грн. менше за ідеальну частку При цьому, виділяючи позивачці належну частку в нерухомому майні, у відповідності до заявленої позовної вимоги, припиняючи право спільної сумісної власності на усе майно, слід визначити, яке майно виділено іншому з подружжя. За таких обставин відповідачу за першим варіантом поділу , як другому співвласнику необхідно виділити в натурі житловий будинок під літ. Б площею 80,00 кв.м., до якого входять: підвал під літ. ПД площею 12,00 кв.м., коридор-сходова клітина під №1 площею 6,40 кв.м., кімната під №2 площею 13,10 кв.м., санвузол під №3 площею 3,8 кв.м., кухню під №4 площею 10,50 кв.м., сходова клітина-коридор під №5 площею 6,40 кв.м., кімната під №6 площею 13,10 кв.м. кімната під №7 площею 14,70 кв.м., та господарські споруди : підвал під літ. Б/Пд площею 17,40 кв.м., вбиральня під літ. В площею 1,60 кв.м. , сарай під літ.Ж площею 4,40 кв.м., а всього загальною вартістю 452116,00 грн., що становить 52,32 % спірного будинковолодіння та на 5651,55 грн. більше за ідеальну частку. Щодо пропозиції експерта про залишення у спільному користуванні гаража - літ. Г, літньої кухні - літ.Д., огорожі - №1-2, криниці - №3, то суд вважає, що такий спосіб поділу нерухомого майна є порушенням норм матеріального права. Так, зазначені будівлі та споруди є приналежною частиною до основної речі, отже при визнанні права спільної власності на основну річ не можуть залишатися в особистій власності її складові. Про те, їх виділ за цільовим призначенням для обслуговування будинку призведе до унеможливлення використання за призначенням, а рівний поділ їх в ідеальних частках з припиненням права сумісної власності не порушує приписів ст. 372 ЦК України. За таких обставин позовна вимога про залишення за сторонами права власності на господарські будівлі і споруди, а саме: гараж під літ. Г, літня кухня під літ. Д, огорожа №1-2, криниця №3 по 1/2 частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про поділ майна подружжя в частині виділу кожній стороні по Ѕ частині подвір`я, суд відмовляє в її задоволенні, оскільки при зверненні до суду із даним позовом подвір`я в розумінні земельної ділянки, на якій знаходиться спірне будинковолодіння не було предметом розв`язання даного спору та суду не надано жодного доказу на підтвердження належності цього нерухомого майна до спільної сумісної власності подружжя. Оскільки згідно висновку експерта вартість ідеальної частки спірного будинковолодіння становить 449290,27 грн., а при здійсненому судом поділі вартість реальної частки позивачки (першого співвласника) менша на 5651,55 грн. за ідеальну частку, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути зазначену суму, як різницю вартості реальної частки від ідеальної частки спірного нерухомого майна. При вирішенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації вартості Ѕ частки автомобіля суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами придбано автомобіль марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , [INFO] в період з 21.04.2017 по 08.08.2019, що підтверджується довідкою регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 12.04.2021 №31/24/05-1019 (а.с.147). На цей час транспортний засіб знаходиться у [PERSON] зазначені обставини не спростовані відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки спірний автомобіль, був набутий в період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя, а їх частки в цьому майні, відповідно до ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частинами 1-3 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Приписами ч.2 ст.183 ЦК України встановлено, що неподільною є річ, яку неможна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з викладеного, суд констатує факт, що спірний транспортний засіб є саме неподільною річчю. За таких обставин, виділ у натурі 1/2 частки цього спільного майна є неможливим, проте позивачка бажає такого виділу, про що заявила вимогу до суду. Виходячи зі змісту зазначених норм закону та положень ст.ст. 21, 24, 41, Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, право власника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. З матеріалів справи вбачається, що висновком експертного авто товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості транспортного засобу №105-10-20 від 20.10.2020 року, ринкова вартість автомобіля марки CHERY EASTAR, 2008 року випуску, VIN- код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] на дату оцінки складає 126375 грн (а.с. 46-49). При визначенні розміру компенсації суд приймає до уваги, що вартість майна при недосягненні згоди між сторонами визначається, виходячи з дійсної ринкової його вартості на час розгляду справи. Отже, вартість 1/2 частки спірного автомобіля складає 63187,50 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, задовольнивши дану позовну вимогу. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно квитанцій, наданих позивачкою при звернені до суду із даним позовом нею сплачено 11513,31 грн. судового збору, які слід стягнути з відповідача. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 17.01.2022 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 09.02.2022 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України та з врахуванням перебуванням судді на лікарняному в зв`язку із хворобою), то датою ухвалення даного судового рішення є 09.02.2022. На підставіст.ст.22 КпШС, ст.ст. 60, 69,71 СК України, ст.ст. 15,16,183 ч.2, 331, 364 ч.1-3, 368, 370 ч.3 ЦК України,

Outcome: partial