Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

21.12.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між сторонами, який зареєстрований в Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №698 (Свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] від 06.05.2017 року). Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 06.05.2017 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя подружжя стало не складатись з причин відсутності взаєморозуміння та байдужості до життя і проблем кожного, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок. Між сторонами втрачене почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться з січня 2020 року. Позивачка вважає, що нормальні шлюбні відносини між сторонами не можуть бути поновлені. Позивачка зазначає, що в період спільного проживання повноцінні стосунки між подружжям так і не склались. Відповідач багато часу після роботи проводив самостійно, не повідомляв про те, як він проводить свій час, позивачка не мала чіткої інформації про те, де працює відповідач, на якій посаді та яку заробітну плату отримує. Фактично у подружжя як такої повноцінної сім`ї не сформувалось. Спільні інтереси відсутні, а спогади у позивача про відповідача викликають лише негативні емоції та подив про те на скільки вона помилилась одружившись з відповідачем. Позивачка вважає, що одруження було помилкою її молодості, оскільки вона не змогла надати об`єктивної оцінки відповідачеві та не оцінила рівень його безвідповідальності і лише тепер позивачка може оцінити, що відповідач не був готовий до сімейного життя, не готовий брати на себе відповідальність за сім`ю, як чоловік та батько. Думки про вказане викликають у позивача лише неприємні відчуття та депресію і усвідомлення того, що шлюб був помилковим й тепер існує лише на папері та шкодить інтересам позивачки та дитини. Позивачка наголошує, що примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ухвалою суду від 28.12.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 28.12.2021 року, однак у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 12.01.2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, розірвання договору про місце проживання дитини, здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та сплати аліментів. Ухвалою суду від 14.01.2022 року зустрічний позов повернутий заявнику. 20.01.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про прискорення розгляду справи щодо розірвання шлюбу у зв`язку із постійним тиском, який вчиняє відповідач над позивачем. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.05.2017 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові та поваги втрачене, подружжя разом не проживає. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved