Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

01.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 17 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис №02, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем не склалося спільне життя, відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, з 2019 року вони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть, тому вона дійшла переконання що збереження шлюбу не можливе. Від шлюбу сторони маю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тому вона змушена звернутися до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, в позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2011 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис №02 (а.с.6). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9369 (а.с.7). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, спору про місце проживання сина не мають, зберегти шлюб позивач не бажає. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved