Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

04.01.2022 року представник позивача - адвокат Олесів Н.Я. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість за договором позики №12/14 від 09.12.2014 року в сумі 2 775 830,05 грн., що станом на 07.12.2021 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентна 101 385 доларів США; суму відсотків за користування грошовими коштами за період з 26.11.2019 року по 07.12.2021 року в розмірі 169 287,60 грн.; суму інфляційних збитків за період з 26.11.2019 року по 07.12.2021 року в розмірі 386 117,95 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 11 350 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до вказаного договору позики позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 1 632 298,5 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 101 385 доларів США. Передачу коштів здійснено у момент підписання договору, а факт їх отримання позичальником підтверджується його особистим підписом у договорі. Сторони погодили, що не зважаючи на зміну офіційного курсу долара США в бік зменшення або збільшення, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики, яка має відповідати еквіваленту 101 385 доларів США на момент повернення грошових коштів. Вказаний договір є безпроцентним, сума позики (грошових коштів), що є еквівалентом 101 385 доларів США повинна бути повернена в готівковій формі позичальником до 25.11.2019 року. Відповідно до офіційних даних НБУ станом на 07.12.2021 року курс національної валюти - гривні по відношенню до долара США становить: 1 долар США = 27,28 грн., тобто станом на 07.12.2021 року сума позики відповідно до договору складає 101 385 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 2 775 830,05 грн. Вказав, що сума інфляційних збитків складає 386 117,95 грн., яку представник позивача розрахував за формулою: збитки від інфляції = (сума боргу) * (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 26.11.2019 року по 07.12.2021 року складає 169 287,60 грн., яка вирахувана за формулою: (відсотки) = (сума боргу) * (процентна ставка) / 100% / 365 днів (кількість днів). Повідомив, що позивачем неодноразово повідомлявся відповідач про необхідність виконання зобов`язань - повернення позики. Вважає, що після закінчення терміну повернення грошових коштів, тобто після 25.11.2019 року, з урахуванням триденного терміну поштового пересилання, відповідач вважається таким, що порушив зобов`язання повернути борг у встановлений п.1 ч.2 ст.1049 ЦК України. З метою безпосереднього врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями в усній формі щодо повернення грошових коштів, які були повністю проігноровані, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 14.01.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але згідно довідки Укрпошти відправлення повернуто, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2014 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики №12/14, відповідно до п.1 якого, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 1 632 298,5 грн., що є еквівалентом 101 385 доларів США на момент укладення договору. Передачу грошей було здійснено позикодавцем у момент підписання даного договору. Факт отримання грошових коштів позичальником у розмірі 1 632 298,5 грн. підтверджується підписом позичальника у даному договорі (п.2 договору). Не зважаючи на зміну курсу долара США в бік зменшення або збільшення, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму позики, яка має відповідати еквіваленту 101 385 доларів США на момент повернення грошових коштів (п.2.1 договору). Сторони за цим договором домовились про те, що договір позики є безпроцентним. Розрахунок щодо повернення суми позики має здійснюватись наступним чином: грошові кошти у сумі, що є еквівалентом 101 385 доларів США, мають бути повернені готівкою позичальником 25.11.2019 року (п.3 договору). Доказів, які б свідчили про виконання відповідачем умов договору позики №12/14 від 09.12.2014 року суду не надано. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Зобов`язання у відповідності до ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст.99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому не встановлено заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). Згідно ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки докази свідчать про те, що відповідач через неналежне виконання умов договору позики має заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач правомірно пред`явив йому обґрунтовану вимогу відповідно до умов договорів та вимог чинного законодавства України. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені,відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved