Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У серпні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] та онукою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в розмірі ѕ та ј часток відповідно. Проте відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні своєї власності та сплаті житлово-комунальних послуг. За період з липня 2018 року по липень 2021 року (останні три роки) позивачами разом сплачено 24\~745,97 грн. за комунальні платежі, з яких четверта частина складає 6\~186,49 грн., які позивачі, а також судові витрати просять стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15 лютого 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлявся судом про наявність цивільної справи, стороною, якої він є, своїм правом надання відзиву на позов, останній не скористався. Так, при отриманні позовної заяви, судом здійснювався запит з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання [PERSON] . На даний запит було надано відповідь у якій зазначено, що [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у позовній заяві зазначена адреса проживання відповідача [ADDRESS] . Будь-яких інших даних щодо місця знаходження відповідача у розпорядженні суду не має. Заяв про зміну місця проживання, відповідач суду не надавав. Відповідно до\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 4\~ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї), особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з відміткою про причини невручення. Таким чином, судом вичерпані всі можливості щодо направлення та повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому суд вважає його таким, що повідомлений про наявність справи у відношенні нього належним чином. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями\~ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ч. 1ст. 81\~ЦПК України кожна\~сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 1997 року квартира [ADDRESS] ) на праві спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 14.05.1997. За договором дарування від 25 лютого 2021 року [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 25.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., зареєстровано в реєстрі за №579. Таким чином, на час розгляду справи, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] в розмірі ѕ часток та [PERSON] в розмірі ј частки квартири. Водночас відповідно до довідки №1475 про склад сім`ї від 25.02.2021 у спірній квартирі проживають та є зареєстрованими позивачі [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] . Відповідно до\~ст. 179 ЖК України\~користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10.1992 № 572, в редакції постанови від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А згідно з п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника; за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник. Таким чином, порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом у порядку вище викладеному. Виходячи з положень\~ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 13 Конституції України\~та ч. 4\~ст. 319 ЦК України\~передбачено положення про те, що власність зобов`язує. Стаття 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В силу п. 2\~ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Згідно\~ст. 162 ЖК України\~передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові. Відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна.\~ Стаття 104 ЖК України\~та п. 13 "Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій" встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, з аналізу наведених вище нормативно-правових актів слідує висновок, що відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушує права та інтереси позивачів, які вимушено понесли збитки пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг замість відповідача по справі. Відповідно до\~ст. 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка і припадає на нього. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження N 61-26462св18) та у постанові від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц (провадження N 61-7289св20). Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із представлених позивачами квитанцій, вбачається, що за період з липня 2018 року по липень 2021 року, вартість житлово-комунальних послуг на утримання вказаної вище квартири, становить 24\~745,97 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 6\~186,49 грн., що становить плату за його частку у спільній власності, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п. 6\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір на користь кожного з позивачів в розмірі по 908 грн.

Outcome: approved