Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 березня 2018 року між ним і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 500000,00 грн. Вказаним договором передбачена сплата процентів в розмірі 2,5 % від суми позики щомісячно. Відповідач зобов`язався повернути отримані в позику грошові кошти в строк до 01 вересня 2018 року. У зазначений строк відповідач свої зобов`язання порушив і гроші не повернув. Враховуючи, що розмір процентів за користування позикою встановлений в розмірі 2,5 % від суми позики щомісячно, розмір процентів складає 512500,00 грн. Розмір інфляційних втрат складає 116000,00 грн. із розрахунку: 500000 (сума боргу) х 1,232 (середній показник індексів інфляції з 01 вересня 2018 року до 31 серпня 2018 року) = 616000,00 грн. 616000 500000 = 116000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 500000,00 грн., проценти за користування позикою в розмірі 512500,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 116000,00 грн. і понесені судові витрати по справі в розмірі 11285,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, але надав заяву про те, що позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам, хоча про день, час і місце підготовчого судового розгляду справи був повідомлений завчасно. Жодних доказів поважності причин неявки до суду не надав, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Під час розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією договору позики від 30 березня 2018 року, згідно якого позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 500000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути отримані в позику грошові кошти в строк до 01 вересня 2018 року. Копією розписки від 30 березня 2018 року підтверджується факт того, що позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в розмірі 500000,00 грн. і зобов`язався повернути грошові кошти в строк до 01 вересня 2018 року. Вказаною розпискою передбачена сплата процентів в розмірі 2,5 % від суми позики щомісячно. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови договору позики відповідачем були порушені і на даний час існує заборгованість за договором позики в розмірі 500000,00 грн. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Вказаною розпискою передбачена сплата процентів в розмірі 2,5 % від суми позики щомісячно, що свідчитиь про наявність у відповідача заборгованості за процентами в розмірі 512500,00 грн., який обчислюється наступним чином: за 2018 рік: 500000 (сума позики) х 9 (кількість місяців користування позикою у 2018 році) х 2,5 % (процент, встановлений договором) = 112500 грн.; за 2019 рік: 500000 (сума позики) х 12(кількість місяців користування позикою у 2019 році) х 2,5 % (процент, встановлений договором) = 150000 грн.; за 2020 рік: 500000 (сума позики) х 12 (кількість місяців користування позикою у 2020 році) х 2,5 % (процент, встановлений договором) = 150000 грн.; за 2021 рік: 500000 (сума позики) х 8 (кількість місяців користування позикою у 2021 році) х 2,5 % (процент, встановлений договором) = 100000 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи, що розмір процентів за користування позикою встановлений в розмірі 2,5 % від суми позики щомісячно, розмір індексу інфляції складає 116000 грн. із розрахунку: 500000 (сума боргу) х 1,232 (середній показник індексів інфляції з 01 вересня 2018 року до 31 серпня 2018 року) = 616000,00 грн. 616000 500000 = 116000,00 грн. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 11285,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved