Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної матері. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] , є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію і інших джерел доходів немає. Вказує, що від першого шлюбу має повнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає в м. Києві та дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Обидві дочки не підтримують родинних стосунків з нею, не відвідують її та не допомагають. Від другого шлюбу у неї є дочка [PERSON] , яка разом із синами проживає в одній квартирі, одна фінансово не допомагає їй. Зазначає, що вказана дочка - відповідач у справі, є працездатною особою, а тому має можливість їй допомагати. Крім того, остання, проживаючи в квартирі, не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У зв`язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є дочкою позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 18). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, отримує мінімальну пенсію, має значну заборгованість по оплаті комунальних послуг, то суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі пор 2000,00 грн. щомісячно. При цьому, суд враховує той факт, що відповідач разом з неповнолітніми дітьми проживає у квартирі разом із позивачем та ухиляється від сплати комунальних послуг. На думку суду, з врахуванням перебуванням на утриманні позивача неповнолітніх дітей, вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб непрацездатної матері. При цьому, доказів про те, що позивач ухилялася від утримання дочки [PERSON] або позбавлялася батьківських прав щодо неї, суду не надано. Отже, законних підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено. Відповідно до ст. 79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 12.11.2021 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: partial