Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за ним право власності на майно. У обґрунтування позову зазначив, що він є онуком померлої [PERSON] , [INFO] , та є спадкоємцем померлої. Позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому мати позивача, [PERSON] (дочка померлої [PERSON] )звернулася із заявою про відмову від спадщини. 09 вересня 2021 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] . До складу спадкового майна входять 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Між тим, при здійсненні державним нотаріусом перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо належності вищевказаного майна спадкодавцеві, нотаріусом було виявлено невідповідність щодо розмірів часток, що належать співвласникам будинку. А саме: [PERSON] у відповідності до наданих нотаріусу документів (свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя від 25 березня 1996 року; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р.№3- 1220; та довідки БТІ м. Маріуполя №3532 від 11 листопада 2020 року) належить 12/25 частки вищевказаного житлового будинку, а [PERSON] належить 16/25 частки житлового будинку. Таким чином, дані частки у сумі не становлять єдине ціле. Крім того, було виявлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя від 25 березня 1996 року, допущено помилку в записі «ідеальна частка». За таких обставин, через те, що на думку державного нотаріуса, фактично наданий позивачем правовстановлюючий документ на спадкове майно, не відповідає дійсному розміру частки майна, останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він не має інших можливостей захистити своє порушене право, окрім як за допомогою звернення до суду. Причина, за якої правовстановлюючі документи співвласників житлового будинку містять у собі спірну інформацію щодо розміру належних їм часток, та за яких саме обставин і коли виникла така помилка, позивачу невідома. Крім того, зазначив, що до складу спадкового майна, що належало [PERSON] , входить ще прибудова (літ.а1) загальною площею 10,2 кв.м. Вказана прибудова побудована без дозвільних документів. Зазначає, що в період часу з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року діючим законодавством було встановлено, що право власності оформлюється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивач намагався самостійно здійснити реєстрацію права власності на прибудову, однак спадкодавцем не було оформлено декларацію про готовність об`єкту. На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , на 12/50 частки житлового будинку [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 36,1 кв.м.; нежитлової прибудови літ. А2-1; нежитлової прибудови а-1; погребу літ.а/п; гаражу літ. Ж-1; сараю літ. И-1; 1/4 частки сараю літ. В-1; 1/4 частки погребу літ. В/п; навісу літ. К-1; вбиральні літ. В1-1; огорожі №2.3.; замощення 1. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянином України, народився [INFO] в м.Маріуполі Донецької області (паспорт № [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №228. Суду було надано копію спадкової справи №201/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої в проваджені Третьої маріупольської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 201/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що мешкала в [ADDRESS] . З заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за законом - онук спадкодавця [PERSON] , із заявою про відмову від спадщини звернулась дочка спадкодавця [PERSON] . 09 вересня 2021 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] , який діє за довіреністю від імені [PERSON] , для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . До складу спадкового майна входить 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , яка набута спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220. У свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] вказано, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно, у свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем на 12/50 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] . При перевірці нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно ( довідка № 274020252 від 09 вересня 2021року), щодо належності цього майна спадкодавцеві, було виявлено: співвласнику будинку [PERSON] належить 16/25 частки житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; спадкодавцю [PERSON] , відповідно до вищевказаних свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220 та довідки БТІ м.Маріуполя № 3532 від 11 листопада 2020 року, належить 12/25 частки вищевказаного житлового будинку. Крім того, у вищевказаній довідці БТІ вказано, що при видачі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року було допущено помилку у запису «ідеальна частка», але при видачі органами БТІ документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220 частки співвласників не були змінені та більш цього, при видачі технічної документації на спадкову частку, органами БТІ було вказана частка 12/25. Причини не внесення змін до відповідних документів про власність [PERSON] органами БТІ при реєстрації власності, не вказані. На теперішній час розмір часток співвласників складає 28/25, що не складає цілої (25/25) частки. На підставі вищевказаного, наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає дійсному розміру частки майна. На підставі викладеного, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 12/25 частку житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Судом досліджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який виготовлений ККП «Марійпольське БТІ -Маріупольська нерухомість» 11 листопада 2020 року. Так, технічний паспорт виданий на ім`я [PERSON] без зазначення розміру частки власності. Схемою розташування будівель та споруд встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ. А1-1, нежитлова прибудова літ.А2-1, прибудова літ.а-1, гараж літ.Ж-1, З-1, сарай літ.Г-1, В-1,Е-1, И-1, погреб літ. В/п,Г/п, літня кухня літ. Д-1, навіс літ.К-1, вбиральні літ. В1-1,Б-1, огорожа №1,2,3, замощення І. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1996 року, виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя, житло, розташоване за адресою: [ADDRESS], доля 12/25 частини належить [PERSON] та [PERSON] . У вказаному свідоцтві міститься виправлення в частині зазначення адреси будинку, а саме «будинок [ADDRESS] », виправлено на «будинок [ADDRESS] ». Вказане свідоцтво зареєстроване в БТІ за реєстровим № 40466 від 12 квітня 1996 року. Відповідно до повідомлення ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість», встановлено, що 12/25 часток житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25 березня 1996 року [NUMBER] виданого РСЕУ комбінату ім. «Ілліча», зареєстрованого у Маріупольському БТІ 12 квітня 1996р. р.№ 40466 (12/50 часток), свідоцтва про право на спадщину від 18 липня 2003 року р.№3-1220 посвідченого державним нотаріусом Третьої нотаріальної контори, та зареєстрованого у МКП «Маріупольське БТІ» 04 серпня 2003 року за р. № 1844970 (12/50 часток). Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Згідно матеріалів інвентаризації справи №26191 вищевказаного домоволодіння на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-1 житловою площею 81,6 кв.м., житлова прибудова літ.А1-1, житловою площею 9,8 кв.м, нежитлова прибудова літ.А2-1, погріб літ.а/п, вбиральня літ. Б-1, вбиральня літ.В1-1, сарай літ.Е-1, сарай літ.В-1 з погребом літ.В/п, сарай літ.Г-1, з погребом літ.Г/п, літня кухня літ.Д-1, гараж літ.З-1, оглядова яма З/я, гараж літ.Ж-1, сарай літ И-1, навіс літ.К-1,огорожа №1.2.3., замощення І. Нежитлова прибудова літ.А2-1, гараж літ.Ж-1, сарай літ.И-1 побудовані на підставі рішення Іллічівської колегії від 27 квітня 2005 року №101/33. При проведенні технічної інвентаризації від 11 листопада 2020 року встановлено, що 12/25 частини домоволодіння, які належать [PERSON] , складаються з частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею 36,1 кв., нежитлової прибудови літ.А2-1, усього загальною площею 66,5 кв.м, погребу літ.а/п, гаражу літ.Ж-1, сараю літ.И-1, 1/4 частки сараю літ.В-1, 1/4 частки погреба В/п, навісу літ.К-1, вбиральні літ.В1-1, огорожі №2.3., замощення І. Загальна та житлова площі змінені за рахунок демонтування та влаштування перегородок, та зносу кухонної печі, та за рахунок переобладнання підсобного приміщення у житлову кімнату, виконано без втручання у несучі конструкції та не підлягають прийняттю в експлуатацію. Побудований навіс літ.К-1, погріб літ.а/п, та зведені споруди №1.2.3, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406 не потребують документів, які дають право на будівництво. 3/4 частки сараю літ.В-1, 3/4 часток погребу літ.В/п відносяться до домоволодінь за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS] . При видачі Свідоцтва про право власності [PERSON] , [PERSON] від 25 березня 1996року. [NUMBER] була припущена помилка, у запису « Ідеальна частка» а саме: замість запису - «9/25» помилково зазначено - «12/25». Прибудова літ.а-1 побудована без дозвільних документів. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2003 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є [PERSON] , дружина, що мешкає в [ADDRESS] , в тому числі на 1/2 частку спадкового майна у зв`язку з відмовою на її користь [PERSON] - доньки спадкодавця. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: 12/50 частин житлового будинку з житловою прибудовою та належними до них побудовами подвір`я, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці. На згаданій земельній ділянці розташовані: жилий з цегли будинок літ.А-1, жилою площею 68,5 кв.м., жила з цегли прибудова літ. А-Г-1, жилою площею 9,8 кв.м., сарай літ. В-1, Е-1, Г-1, убиральня літ.В 1-1,гараж літ. 3-1, літня кухня літ. Д-1. Згадана частка жилого будинку з жилою прибудовою та побудовами подвір`я належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого РСЕУ комбіната ім. Ілліча в м. Маріуполі 25 березня 1996 року та зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя Донецької області 12 квітня 1996 року за реєстраційним № 40466; 42 повністю сплачених простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства «Азов», загальною номінальною вартістю 1050000 карбованців, що належали померлому на підставі сертифікату акцій серії [NUMBER] виданого вищевказаним підприємством 12 червня 1995 року; грошових внесків з належними до них прибутками та компенсаційними начисленнями що зберігаються у Іллічівському відділенні № 7461 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № [NUMBER], у філії № 7461/053 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № [NUMBER], у філії № 8013/045 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № [NUMBER] , у філії № 7461/037 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № [NUMBER] , що належали померлому на підставі ощадних книжок. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1163113 від 04 серпня 2003 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (12/50 частки). Судом також було досліджено вімітку БТІ про проведення технічного обстеження реконструкції житлового будинку з прибудовою літ.а-1 за адресою: [ADDRESS] , за яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Обстеження здійснене 11 листопада 2020 року. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Відповідно до ч. 1,2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї меті, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), пункт 6, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до Порядку проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що складом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428, для об`єктів збудованих (без оформлення дозвільних документів) у період з 05 серпня 1992 року до 09 квітня 2015 року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей1216,1218 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. ст. 182, 331,334 ЦК України основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об`єкта нерухомості є державна реєстрація прав на нього. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивача відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим його права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved