Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.12.2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 1/2 частка будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не мешкає у будинку з 2004 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає, будинком не цікавиться. Вважає, що [PERSON] втратив право користування зазначеним будинку, оскільки понад один рік не проживає в ньому без поважних причин. Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зняти його з реєстрації місця проживання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2021 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 29.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його донька [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за № 1398. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.12.1993 року, виданого Красноармійським міським ЗАГС Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.12.1993 року, актовий запис № 630. Після укладання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки\~№ 937-К/02-33\~від 24.11.2021\~року,\~виданої Курахівською\~міською радою\~віддалене робоче\~місце №\~5\~ЦНАП,\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 17.01.2022 року, складеного старостою Курахівською старостинського округу Курахівської міської ради Фунтіковою І.Є. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за вказаною адресою не мешкає. Згідно ст. 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 391 УК України\~передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі відчуження власником майна. У відповідності до ст. 405 ч.2 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК\~ визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що [PERSON] , не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до\~ст. 405 ч. 2 ЦК України\~є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини його відсутності у спірному приміщенні понад один рік є поважними, в зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відповідне рішення є безпосередньою підставою для зняття останніх з реєстраційного обліку, враховуючи, що заняття з реєстраційного обліку є повноваженням іншого органу, суд приходить до висновку, що вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] є передчасними та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial