Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У жовтні 2021 [PERSON] (далі [PERSON] , позивач-1) та [PERSON] (далі [PERSON] , позивач-2) звернулись до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони є власниками квартири за адресою [ADDRESS] , де зареєстрований [PERSON] , [INFO] . З січня 2013 року відповідач не проживає за адресою реєстрації, покинув помешкання з власної волі, не бере участі у заходах по утриманню помешкання, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, внаслідок чого позивачі несуть додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що спричиняє позивачам незручності. Таким чином, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, одночасно задоволено клопотання позивачів про витребування доказів, витребувано з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації інформацію про зареєстрованих осіб у квартирі за адресою [ADDRESS] . 22.11.2021 до суду з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації надійшла витребувана інформація, з якої вбачається, що у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У підготовчому засіданні 08.12.2021 задоволено усне клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, протокольною ухвалою суду закрито провадження у справі, призначено судове засідання на 07.02.2022 для розгляду справи по суті. У судовому засіданні 07.02.2022 заслухано вступне слово представника позивачів, досліджено письмові докази, допитано свідків, суд видалився до нарадчої кімнати. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що власниками квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] /а.с.7-8/. У квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується листом відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації /а.с.28/. Відповідно до Акту від 06.09.2021 (далі Акт) майстра з експлуатації ЖЕД-210 Дарницького району м. Києва Могільнікова О.А., [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2013 року. Як зазначають позивачі, з січня 2013 року відповідач не проживає за адресою реєстрації, покинув помешкання з власної волі, не бере участі у заходах по утриманню помешкання, не приймає участі у сплаті комунальних послуг. З показань свідка [PERSON] судом встановлено, що вона є сусідкою позивачів, проживає з ними в одному будинку. [PERSON] приблизно 13 років назад виїхав за кордон до батьків, а його сім`я залишалась тут. Вона періодично буває в квартирі позивачів, вони добре спілкуються, відповідача там давно не було, однак вона не бачила щоб відповідач з речами виїжджав з квартири. Допитана свідок [PERSON] повідомила, що вона та позивач [PERSON] є подругами, а [PERSON] є другом її сина. Раніше їхні сім`ї тісно спілкувались, відпочивали разом, наразі відповідач приблизно 15 років вже не з`являвся в квартирі позивачів. Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що належить позивачам на праві власності, однак фактично не проживаючи за місцем реєстрації тривалий час, що підтверджується Актом, показанням свідків, порушує їх права та законні інтереси, як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивачів вільно користуватися та розпоряджатися їхньою власністю, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати такими, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] , а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved