Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2012 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірваний. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ПП [PERSON] технічним працівником - інженером інтернет провайдера, отримає високі доходи, тому може надавати матеріальне утримання своїй дитині. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Родіков І.С. у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття. За таких обставин, суд вважає за можливе розгляд справи провести без участі сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2012 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2012 року (а.с. 4-5). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2022 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення становить 2618 грн , матеріальний стан позивачки, яка непрацює, має на утриманні малолітню дитину, враховує той факт, що на відміну від відповідача, дитина проживає разом з позивачкою і вона несе більші витрати пов`язані з вихованням та утриманням дитини, а також враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, думку представника відповідача, який у своїй заяві поданій до суду, позов визнав частково у розмірі 1500 грн. Разом з цим, суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є молодою особою працездатного віку, оскільки доказів протилежного не надано, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн. на дитину щомісячно не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно. Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати за надання їй правничої допомоги у розмірі 900 гривень, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial