Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Виклад позиції позивача: 08.09.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 20 жовтня 2017 року у загальній сумі 1 072 550 (один мільйон сімдесят дві тисячі пятсот п`ятдесят) гривень 10 копійок та судовий збір. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2017 року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим №2739, відповідно до якого відповідач взяв у позивача в позику 795 000,00 грн., еквівалентних 30 000 доларів США на день підписання вказаного договору за умовами повернення до 20 жовтня 2018 року, суму позики, яка буде еквівалентна 30 000 доларів США за курсом НБУ на день повернення у строк визначений вказаним договором. Проте, [PERSON] , вказані в договорі зобов`язання у вказаний строк не виконав та не здійснив будь-яких дій, спрямованих на їх повернення. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить позов задовольнити стягнути суму основного боргу у розмірі 1 072 550,10 гривень, які складаються з основної суми заборгованості, яка еквівалентна 30 000 доларів США станом на 21.10.2018 року в розмірі - 841 099 грн. 41 коп., 3% річних в сумі 72 657 грн. 16 коп., інфляційних витрат в сумі - 158 793 грн. 53 коп., а всього 1 072 550,10 грн. та понесені ним судові витрати в загальному розмірі 11 179,50 грн. Процесуальні дії у справі 08.09.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кононенко Т.О. Ухвалою суду від 10.09.2021 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.09.2021 року застосовано захід забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження Ѕ частини квартири [ADDRESS] . 18.11.2021 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача, згідно якої [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Ухвало суду від 18.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Заяви (клопотання) учасників справи: У судове засідання представник позивача не з`явилася, справу просив розглянути за своєї відсутності, позов підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору позики грошових коштів від 20.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого було передано відповідачу 795 000,00 грн., що еквівалентні 30 000 доларів США. Дану суму відповідач зобов`язався повернути позивачу не пізніше 20 жовтня 2018 року, яка буде еквівалентна 30 000 доларів США за курсом НБУ на день повернення та у строк визначений вказаним договором. Проте у встановлений строк відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим відбулося порушення виконання умов договору позики. Факт передання позики підтверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В., за реєстровим №2739, які зобов`язався повернути до 20 жовтня 2018 року. Між тим, встановлено, що відповідач порушив умови виконання зобов`язання, передбачені договором позики грошових коштів від 20.10.2017 року. Оцінка суду Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов*язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. На час розгляду справи договори позики відповідачем не виконані, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу позики. Відповідно до вимог ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем)у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 20.10.2017 року у 841 099 грн. 41 коп. Крім того, відповідно до вимог ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення. В позовній заяві зроблено розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних, відповідно до якого: за договором позики від 20.10.2017 р. період прострочення грошового зобов`язання з 21.10.2018 р. по 06.09.2021 р. складає 1052 днів, тобто розрахунок 3% річних складає - 72 657,16 грн.. Інфляційні витрати заборгованості за період з 21.10.2018 р. по 06.09.2021 року складають - 158 793,53 грн. Суд перевірив наведений розрахунок позивача та дійшов висновку, оскільки за договором позики від 20.10.2017 отримані у позику гроші мали б бути повернуті до 20.10.2018 року, прострочення грошового зобов`язання настало з 21.10.2018 року і саме з цієї дати має бути розрахований період заборгованості. Отже із розрахунку суду інфляційні витрати за договором позики від 20.10.2017 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 21.10.2018 по 06.09.2021 року складають 156 793,75 грн, тому в стягненні 1999,78 грн втрат від інфляції суд відмовляє. Розрахунок 3% річних за договором позики від 10.03.2017 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 21.10.2018 по 06.09.2021 року складає 72 657,16 грн. Крім того, оскільки за договором позики від 20.10.2017 отримані у позику гроші мали б бути повернуті до 20.10.2018 року, прострочення грошового зобов`язання настало з 21.10.2018 року і саме з цієї дати має бути розрахований період заборгованості. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у загальному розмірі 1 070 550,32 грн., яка складається з основної заборгованості за договором позики у розмірі 841 099,41 грн., 3% річних в розмірі 72 657,16 грн. та інфляційних витрат в розмірі 156 793,75 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial