Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

08.12.2021 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 3\~659,27 грн та судовий збір у розмірі 2\~102,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є винним у дорожньо-транспортній пригоді (далі за текстом ДТП), яка мала місце 07.03.2019, о 18 год. 15 хв., в місті Чернігові по вулиці 77-ї Гвардійської дивізії, 1, за участю автомобіля марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.03.2019 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. Оскільки на момент вчинення ДТП пошкоджений автомобіль «Skoda Fabia» був застрахований по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 137788.0045 від 28.01.2019 в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», останньою було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 3\~659,27 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена в АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», яке відмовило позивачеві у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи те, що в силу ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач втратив право на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача, останній повинен нести майнову відповідальність за завдані збитки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 24.01.2022. Ухвалою суду від 24.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ». 12.01.2022 відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. 24.01.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.02.2022 у зв`язку із залучення третьої особи та витребуванням доказів. 08.02.2022 у судовому засіданні продовжено перерву до 21.02.2022 у зв`язку з відсутністю відповіді на запит суду. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Представники позивача та третіх осіб до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, представники третіх осіб про причини неявки суду не повідомили; представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2019 року, о 18 год. 15 хв., в м. Чернігові, по вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 1, [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 2102», д.н.з. [NUMBER] , рухався в бік вул. 1-го Травня, та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.03.2019 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. 11.03.2019 [PERSON] (водій пошкодженого транспортного засобу, власником якого є ТОВ «Байер») звернувся до ПрАТ «Страхова\~компанія «ПЗУ\~Україна» із заявою про настання страхового випадку. Як убачається із розрахунку страхового вішкодування до страхового акта № UA2019090700051/L09/01 від 22.03.2019, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , становить 3 659,27 грн (а.с. 41). Оскільки на момент вчинення ДТП пошкоджений автомобіль «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 137788.0045 від 28.01.2019 в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», товариством було здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Байер» у розмірі 3\~659,27 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 27948 від 22.03.2019 (а.с. 42). Позивач у позовній заяві стверджує, що в силу ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» через пропуск річного строку звернення втратив право на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ», а тому [PERSON] повинен відшкодувати завдані збитки. Відповідно до\~статті 979\~Цивільного кодексу\~України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988\~Цивільного кодексу\~України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно статті 8 Закону України "Про страхування"\~страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до вимог частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою\~статті 1187\~Цивільного кодексу\~України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~статті 993 Цивільного кодексу України\~та\~статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. У постанові від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18), розглядаючи справу за позовом ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, виплаченого за договором добровільного страхування, Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 квітня 2015 року в справі № 3-49гс15 щодо непоширення річного строку на вимогу страхової компанії потерпілого, яка виплатила останньому відшкодування за договором добровільного страхування, до страхової компанії винної особи та зазначила, що закріплене в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 № 147/66/17 звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим (пункт 149). Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку (пункти 133-136 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 № 147/66/17). За приписом частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених у даній справі обставин та висновків касаційної інстанції, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем взагалі не надано доказів (які витребову вались судом) на підтвердження звернення до страховика винної у ДТП особи про виплату страхового відшкодування та відмови у його задоволенні, а стягнення виплачених позивачем коштів з відповідача суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, позивач має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про її відшкодування в межах страхової суми протягом строку позовної давності. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed