Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 вересня 2003 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2164. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з відповідачем, спори щодо їх місця проживання у нього з відповідачкою відсутні. Також він активно бере участь у їх вихованні та фінансовому забезпеченні. Майнових спорів між ними немає. Протягом останнього року їхнє сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результатів призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. І вже більш ніж шість місяців з відповідачкою вони разом не проживають. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] , і [PERSON] , зареєстрований 19 вересня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2164. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис за № 2164. Прізвище після одруження дружини [PERSON] . В шлюбі у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Як зазначав позивач [PERSON] у позові і в судовому засіданні, на даний час діти проживають з відповідачем, спори щодо їх місця проживання у нього з відповідачкою відсутні. Також він активно бере участь у їх вихованні та фінансовому забезпеченні. Майнових спорів між ними немає. Протягом останнього року їхнє сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результатів призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення між ними спільного господарства припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. І вже більш ніж шість місяців з відповідачкою вони разом не проживають. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти задоволення позову та вважали можливим збереження шлюбу і сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка подавала до суду клопотання про надання сторонам строку на примирення, оскільки вважала можливим збереження шлюбу і сім`ї, і судом було надано позивачу і відповідачу строк на примирення-4 місяці, про що постановлена ухвала від 23 липня 2021 року. Однак, як встановлено судом, позивач і відповідач протягом вказаного строку не примирились, позивач наполягав на розірванні шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, і слід розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 19 вересня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1264. Враховуючи викладене та на підставі ст. 7, 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved