Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

10.12.2021 року позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] , на тимчасово окупованій території України в м. Алчевськ Луганської області померла його є рідна бабця [PERSON] , 1936 р.н. За життя - 03.07.2003 року бабця [PERSON] зробила заповіт на ім`я позивача. Позивач не мав змоги відразу після поховання бабці зареєструвати її смерть належним чином, тому що він опинився у скрутному матеріальному становищі та не мав змоги поїхати на підконтрольну Українській владі територію. Пізніше позивач звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільського району та місту Брянка Головного територіального управління юстиції за отриманням свідоцтва про смерть відповідного зразка, але йому було роз`яснено, що у відділі РАЦС неможливо зареєструвати факт смерті моєї бабці на підставі документів про смерть, виданих на непідконтрольній Україні території, та запропоновано звернутися до суду. Для встановлення факту смерті бабці [PERSON] позивач звернувся до Старобільського районного суду Луганської області та 25.11.2021р. Старобільським районним судом було прийнято рішення про встановлення факту смерті, після чого позивачем було отримано свідоцтво про смерть українського зразка. Після смерті рідної баби позивача відкрилась деяка спадщина. Для прийняття спадщини після смерті бабці позивач звернувся зі всіма документами до приватного нотаріуса Замарь О.О. в м. Старобільськ, однак дізнався, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним було пропущено. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що він не прийняв спадщину у встановленому законодавством порядку, тобто заяву про прийняття спадщину у відповідності із ч.1 ст. 1270 ЦК України до нотаріальної контори своєчасно не подав. У зв`язку з відмовою нотаріуса позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх спадкових прав. Вважав, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому на підставі викладеного, прохав суд визначити додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної баби [PERSON] . Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.44), у своїй заяві прохав суд розглянути справу у його відсутність та відсутність його представника (а.с.2). Представник позивача - адвокат Вовк В.В.у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.45), на що до суду надав заяву в якій прохав суд справу розглядати у його відсутність та відсутність позивача (а.с.41). Представник відповідача Старобільської міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився,про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.46), в своїй заяві прохав суд розглянути справу без участі представника, зазначив, що не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог (а.с.32). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків. В судовому засіданні судом було встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.05.1977 року, актовий запис № 25, де у графі «батько» записаний « [PERSON] », у графі «мати» записана « [PERSON] » (а.с.10). Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 22.01.1977 року, актовий запис № 3, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.02.1963 року, актовий запис № 97, [PERSON] народилася [INFO] , у графі «батько» записаний « [PERSON] », у графі «мати» записана « [PERSON] » (а.с.12). Таким чином в судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дійсно бабцею позивача [PERSON] . [INFO] померла баба позивача, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 27.11.2022 року, актовий запис № 120 (а.с.16). Після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилась спадщина. Згідно Заповіту від 03.07.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Михайлівської селищної ради Перевальського району Луганської області Майданніковою З.О., зареєстровано в реєстрі за № 354, [PERSON] , заповіла Ѕ частину будинку, який належить їй та розташований в [ADDRESS] , та все її майно яке буде належати їй на момент смерті - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.13). Відповідно до Довідки від 12.11.2021 року № 934-500411586 [PERSON] взятий на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перемістився за адресою: [ADDRESS] , з 01.02.2015 року (а.с.9). Відповідно до Роз`яснення приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Замарь О.О. від 14.12.2021 року № 347/01-16, представнику позивача [PERSON] було роз`яснено, що [PERSON] , місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У зазначений законом строк шість місяців, згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України, ним не було подано заяву про прийняття спадщини, тому згідно ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину. Роз`яснила представнику заявника, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений законом строк, ні факту реєстрації за однією адресою спадкоємця немає, тому він є таким, що не прийняв спадщину. Рекомендувала звернутися до суду з позовом для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.20). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68050226 від 11.01.2022 року, параметри пошуку [PERSON] , дата смерті [INFO] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.36). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68050184 від 11.01.2022 року, параметри пошуку [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо заповіту № 354 від 03.07.2003 року, стан чинний (а.с.37). В своєму позові, позивач вказує, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини став той факт, що після смерті баби він не мав змоги відразу зареєструвати її смерть належним чином, тому що опинився у скрутному матеріальному становищі та не мав змоги виїхати на підконтрольну українській владі територію. Пізніше позивач звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільського району та місту Брянка Головного територіального управління юстиції за отриманням свідоцтва про смерть відповідного зразка, але йому було роз`яснено, що у відділі РАЦС неможливо зареєструвати факт смерті його матері та батька на підставі документів про смерть, виданих на непідконтрольній Україні території. Після ухвалення 25 листопада 2021 року рішення Старобільським районним судом Луганської області про встановлення факту смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.15), позивач отримав 27.11.2021 року Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] баби [PERSON] (а.с.16) та 10.12.2021 року звернувся до суду з даною позовною заявою (а.с.2). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд неповинен вирішувати питання про визнання заним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.32), який зазначив, що позовні вимоги не порушують прав та не суперечать законним інтересам Старобільської міської територіальної громади, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved