Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь половину додаткових витрат, понесених нею на лікування та реабілітацію, їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 4666,11 грн. В обгрунтування позову зазначає, що вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідача на її користь стягнуто аліменти. Зазначає, що їх син є інвалідом з дитинства та має тяжку вроджену ваду серця. Син перебуває на обліку в інституті серцево-судинної xipypгії, є інвалідом, що підтверджується висновком МСЕК від 26.12.2018 № 290. Через хворобу дитині доводиться три ради у день приймати на постійній основі гіпотензивний засіб. Крім щоденних витрат на утримання та виховання сина, у неї виникає потреба у додаткових витратах на закупівлю ліків, без яких син не обходиться i дня, дитина потребує оздоровлення та відпочинку. За період з 13.08.2020 по 01.12.2021 на постійну підтримуючу терапію та сезонні респіраторні захворювання сина нею понесені фінансові витрати на лікування у сумі 9332,23 грн. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працює, має можливість повноцінно допомагати, інших неповнолітніх дітей та ociб, які перебувають на його утриманні, не має, а тому має реальну можливість матеріально допомагати своєму синові. На даний час вона не працює, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною-інвалідом. Просить стягнути з відповідача 1/2 частку вартості ліків (додаткові витрати на дитину), понесені нею за період з 13.08.2020 по 01.12.2021, - в сумі 4666,11 грн. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник адвокат Величко А.А. у судовому засіданні підтримала позов за викладених в ньому обставин. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не подав до суду відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, направлене на його адресу рекомендоване повідомлення повернуто суду з відміткою органу поштового зв*язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа\~ рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі\~\~№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~№ 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі\~\~№ 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89\~ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно медичного висновку №102-37 від 10.12.2020 у [PERSON] , [INFO] , наявне вроджене захворювання і він є дитиною-інвалідом. Відповідно до консультативного висновку 3/1007 від 09.10.2020 [PERSON] показано постійний нагляд матері, прийом лікарських препаратів та перебування на лікуванні амбулаторно під наглядом лікаря. Позивачка зазначає, що за період з 13.08.2020 по 01.12.2021 на придбання ліків для дитини нею витрачено 9332,23 грн. На підтвердження\~витрат на\~лікування дитини\~позивачкою надано\~суду для\~дослідження оригінали\~амбулаторної картки,\~консультативний висновок № 3/1007 від 09.10.2020 та медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років №102-37 від 10.12.2020. Позивачкою надані рецепти-призначення лікарів та педіатра, які містяться в амбулаторній картці, за якими позивачкою в період з 13.08.2020\~по 01.12.2021 були придбані лікарські засоби, що підтверджується копіями товарних чеків. Загальна сума вказаних витрат становить 9332,23 грн. Відповідно до\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №127/16614/15-ц ). Згідно ч.2\~ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч.2\~ст.185 СК України). У п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3\~роз`яснено, що до передбаченої\~ст.185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Проаналізувавши викладене, суд дійшов переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Витрати позивачки, пов`язані з лікуванням сина, суд вважає доведеними та такими, що викликані особливими обставинами, оскільки ці витрати зумовлені станом здоров`я дитини та її захворюванням, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням сина у розмірі 9332,23 грн, які суд вважає доведеними, а чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі у додаткових витратах на дитину і відсутні підстави для зменшення розміру частки відповідача у цих витратах, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки половину додаткових витрат, понесених на лікування сина, що становить 4666,11 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин, позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 908 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved