Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

05.07.2021 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5020,00 грн.; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5020,00 грн.; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7530,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі в період з червня 2010 року по 30 квітня 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року. У цей період у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . У подальшому шлюб між сторонами був зареєстрований 30.04.2013 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року шлюб подружжя було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачкою і між сторонами була усна домовленість щодо участі відповідача у вихованні дітей та наданні коштів, достатніх для утримання дітей. Певний час відповідач виконував домовленість, однак приблизно з 2018 року він перестав брати участь у вихованні та матеріальному утриманні дітей і весь тягар матеріального забезпечення та виховання ліг на позивачку та її матір. Позивачка вказує, що не має можливості належним чином забезпечити потреби трьох дітей, оскільки це потребує значних фінансових затрат для повноцінного та достатнього харчування, купівлі сезонного одягу і взуття, шкільного приладдя, речей особистого вжитку, іграшок, ліків тощо, а також надання можливості розвитку особистості шляхом відвідування спортивних та творчих гуртків. Крім того, один з дітей сторін є дитиною-інвалідом віком до 18 років по причині важкого генетичного захворювання встановленого у 2019 році (молекулярна дистрофія Штаргардта обох очей). У зв`язку з наведеним, для забезпечення необхідних умов життя сина-інваліда з врахуванням особливостей його хвороби, необхідно на постійній основі купувати ліки, систематично проходити курси підтримуючої терапії, певні реабілітаційні процедури у медзакладах, після чого здавати дорогі аналізи тощо. Все це потребує відповідних матеріальних затрат, які виходять далеко за межі витрат на двох інших дітей. Донедавна позивачка працювала приватним підприємцем і мала можливість разом із допомогою своєї мами задовольняти потреби дітей, однак з грудня 2020 року позивачка була вимушена припинити діяльність у зв`язку із карантинними обмеженнями. На теперішній час позивачка перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує грошову допомогу по безробіттю, однак розміру допомоги (2240,00 грн.) не достатньо для утримання трьох дітей, один з яких є інвалідом. Знайти роботу позивачці складно, оскільки не кожен роботодавець згоден надати робоче місце багатодітній матері, на утриманні якої також знаходиться дитина-інвалід, яка потребує відповідного догляду. На теперішній час ситуація з матеріальним забезпеченням родини критична, що змусило позивачку звернутись до суду, з метою примусового стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач на даний час має нормальний стан здоров`я та цілком задовільне матеріальне становище, про що свідчить відеозапис його інтерв`ю від [INFO], яке він давав під час свого чергового весілля у телепроекті [PERSON] « [INFO] ». Крім того, на деяких інтернет-ресурсах містяться статті з описом романтичного весілля відповідача. Також, відповідач є засновником ТОВ «ЗІНМАР» і йому на праві власності належить нерухоме майно, а саме: кв. [ADDRESS] . Саме у цій квартирі проживає позивачка з дітьми та сплачує всі комунальні послуги по можливості, при цьому відповідач будь-якої фінансової участі у сплаті рахунків не бере. Інформацією про місце роботи відповідача позивачка не володіє, але на скільки їй відомо, відповідач не працевлаштований. Щодо наявності у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, сина, позивачці нічого не відомо. За законодавчому рівні встановлено, що саме батьками повинен бути забезпечений належний рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень трьом неповнолітнім дітям, один з яких є інвалідом, позивачка одна не в змозі забезпечити, тому вона вважає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, повинен брати рівноцінну участь у матеріальному забезпеченні рідних дітей. На думку позивача, з урахуванням всіх зазначених вище чинників, відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку стосовно двох дітей і трьох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на утримання дитини-інваліда. Позивачка вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у заявленому розмірі, забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримувати дітей. Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 16.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 24.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 23.12.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини. Відповідач зазначає, що він проживає разом із позивачкою та дітьми у належній відповідачу квартирі [ADDRESS] , тож діти також знаходяться і на його утриманні. До вересня 2021 року сторони вели спільне господарство, відповідач купляв продукти, а позивачка готувала їжу для дітей, для себе та для відповідача. Тобто сторони вели спільне господарство і діти знаходились на утриманні відповідача та позивача. Відповідач вказує, що продовжував виконувати свої батьківські обов`язки і забезпечувати дітей та колишню дружину матеріально. Для дітей ні в побуті, ні в спілкуванні нічого не змінилось і про розірвання шлюбу вони дізнались лише у травні 2021 року. До теперішнього часу відповідач проживає разом з дітьми в одній квартирі, проводить з ними час, грається, готує домашнє завдання, ходить із ними на тренування, стадіон та озеро. Позивачка безкоштовно проживає в квартирі, яка належить відповідачу на праві особистої приватної власності. У зв`язку з відсутністю у відповідача роботи, за комунальні платежі утворились великі борги, тому твердження позивачки про сплату нею комунальних платежів є неправдою. Крім того, комунальні борги ростуть та складають заборгованість саме відповідача, як власника квартири. Позивачка отримує на дитину-інваліда соціальну допомогу у розмірі 1353,80 грн. та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю в розмірі 1309,00 грн. Крім того, дитина хоч і має інвалідність, він досить самостійний, веде повноцінне життя, не потребуючи якихось індивідуальних умов. Він самостійно ходить у звичайну школу (не спеціалізовану), навчається з двома іншими дітьми сторін в одній школі, самостійно ходить до музичної школи, самостійно себе обслуговує, не потребує постійного догляду і присутності біля нього дорослого. Дитина дійсно має діагноз пов`язаний з зором, але згідно призначення лікаря, хлопчик потребує проходження курсів підтримуючої терапії не частіше одного разу на три місяці. Ці процедури надаються у державному медичному закладі «Дитячій лікарні №4» безкоштовно, окрім препаратів для ін`єкцій, які сторони купують за власний кошт. Тож купувати ліки на постійні основі немає потреби, а кошти на ліки, продукти і одяг для дітей відповідач надає. До лікарні на курси підтримуючої терапії дитину у продовж десятиденного курсу возить відповідач, витрачаючи кошти, пальне та робочий час, адже лікарня знаходиться на Петропавлівській Борщагівці, а сама процедура тримає близько 4-5 годин і виключно в робочі дні. Отже, у ці дні відповідач не може працювати, а позивачка маючи право на безкоштовний проїзд була із сином на процедурах всього три рази з восьмидесяти (з 2019 року син пройшов 8 таких курсів). Позивачка додала до позовної заяви чеки на придбання товарів, але в них не зазначено, що це саме позивачка здійснювала покупки та витрачала на це власні кошти, оскільки кошти на придбання одягу та продуктів надавав і сам відповідач. Позивачка не повідомила суд про те, що вона вже два роки неофіційно працює на підприємстві ТОВ «ТЕК «АС-Логістік» бухгалтером та отримує достатню заробітну плату і при цьому знаходиться на обліку у центрі зайнятості отримуючи додатково допомогу в сумі 2240,00 грн. Відповідач зазначає, що на теперішній час не працює, шукає роботу, по можливості підробляє таксуванням. Відповідач має великі борги, які повинен сплачувати. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/23791/14-ц від 19.05.2015 року з відповідача стягнуто 1988461,82 грн. Також на виконанні перебуває в/л №200/961/15-ц виданий 18.03.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15950,47 грн. Згідно судового наказу №910/14673/16 виданого 21.10.2010 року з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто 49756,70 грн. За в/л №755/23791/14-ц виданим 15.07.2015 року борг відповідача становить 23020,20 грн. За твердженням відповідача, ці кошти брались у борг під час перебування у шлюбі для розвитку бізнесу та утримання родини, але після втрати бізнесу борг тепер повинен повертати лише сам відповідач. У зв`язку з наявними виконавчими провадженнями прийняті постанови про арешт коштів відповідача, про тимчасове обмеження відповідача у праві виїзду за межі України, а також накладено арешт на все майно. Отже, саме у відповідача після шлюбу з позивачкою матеріальне становище є вкрай тяжким та відповідач обмежений у своїй трудовій діяльності. Крім того, у позові позивачка надає неправдиву інформацію про те, що їй не відомо про існування у відповідача іншої дитини. Позивачці достовірно відомо, що від іншого шлюбу відповідач має доньку [PERSON] , [INFO] , адже вона часто була вдома у сторін і позивачка з нею неодноразово спілкувалась. Усі діти відповідача інколи разом проводили вільний час. На доньку [PERSON] відповідач сплачує аліменти у розмірі 1100,00 грн. щомісячно за рішенням суду. Стосовно одруження відповідача у м. Запоріжжя, останній вказує, що має право одружитись знов, а весілля проходило в рамках телешоу та було організоване і відбувалось за кошти організаторів й друзів нареченої. Також відповідач зазначає, що 17.12.2021 року позивачка придбала на прилюдних торгах кв. [ADDRESS] за 928032,00 грн., а тому є неправдоподібним той факт, що у позивачки склалось критичне матеріальне становище. Очевидно, що матеріальне становище позивачки на багато краще, ніж відповідача. При визначенні розміру аліментів відповідач просить врахувати його дійсно тяжке матеріальне становище, великі комунальні борги у сумі 114652,81 грн., необхідність сплачувати аліменти на першу дитину у сумі 1100,00 грн. щомісячно, декілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргів, необхідність сплачувати борги на загальну суму більше двох мільйонів гривень, встановлення обмежувальних приписів з боку виконавчої служби, придання позивачкою квартири після подання позовної заяви про стягнення аліментів вартістю 928032,00 грн., а також те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові та електронні докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані: міти - [PERSON] ; батько - [PERSON] (а.с. 14а). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: міти - [PERSON] ; батько - [PERSON] (а.с. 15). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: міти - [PERSON] ; батько - [PERSON] (а.с. 16). 30.04.2013 року між сторонами у справі зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року у справі №755/4139/15-ц шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 року встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з червня 2010 року по 30.04.2013 року та здійснений розподіл спільного рухомого майна (а.с. 7-12). Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок про реєстрацію місця проживання, всі троє неповнолітніх дітей та сама позивачка зареєстровані за однією і тією ж самою адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-19, 86). Спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, розмір державної соціальної допомоги з 16.11.2020 року до 05.02.2031 року призначено в сумі 1769,00 грн. (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів справи, хлопчик [PERSON] у 2019, 2020 та у 2021 році проходив амбулаторне лікування у Дитячій клінічній лікарні №4 Солом`янського району м. Києва з діагнозом «дистрофія Штаргарда» (а.с. 21-23). Згідно амбулаторної карти пацієнта №4059 від 18.10.2019 року [PERSON] встановлений діагноз «дистрофія Штаргарда» та рекомендована консультація генетика (а.с. 24). На підтвердження наявності у сина сторін - [PERSON] хвороби, конкретного діагнозу, методів лікування та необхідних препаратів, позивачем додано до позовної заяви копії консультативних висновків спеціаліста ДКЛ №4 Солом`янського району м. Києва від 18.09.2019 року та від 07.05.2020 року, форму індивідуальної програми реабілітації інваліда №92/2020 від 16.11.2020 року КНП «ЦПМСД №2 Дніпровського району м. Києва», довідку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» та довідку Медичної групи компаній «Адоніс» від 08.11.2019 року (а.с. 25-29). За змістом актів про надані медичні послуги Медичного центру «Діагностика плюс» для пацієнта [PERSON] , 2013 року народження, 09.06.2020 року, 16.10.2020 року, 28.04.2021 року, 16.06.2020 року, 06.02.2021 року вартість замовлених медичних послуг склала загальну суму у розмірі 14625,00 грн. (а.с. 30-39). В обґрунтування заявлених позовних вимог до позову долучені копії замовлень товарів на сайті www/iHerb.com від 30.05.2021 року, від 14.11.2020 року, від 17.08.2020 року, від 28.06.2020 року на загальну суму 9341,49 грн. (а.с. 40-45). Також до позовної заяви додано товарні та фіскальні чеки ТОВ «Інтертоп України», магазину «Єва», аптеки №17 за лютий, березень травень, червень 2021 року, лютий, березень, серпень, вересень, грудень 2020 року, травень, червень, серпень 2019 року, лютий, березень 2018 року на загальну суму 15826,06 грн. (а.с. 46-52). Із наявних копій розрахунків по комунальним послугам за травень 2021 року вбачається, що оплати у черні відсутні, а згідно квитанції від 22.06.2021 року сплачено за електричну енергію 396,10 грн. (а.с. 53-56). За змістом довідки Державного центру зайнятості від 25.06.2021 року, позивачем за період з 12.01.2021 року по 30.04.2021 року отримано дохід у загальному розмірі 8996,59 грн. (а.с. 57-58). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на праві власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 30.12.2011 року та Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 59-60). Відповідач є співзасновником ТОВ «ЗИНМАР» (а.с. 61-63). Окрім спільних з позивачкою трьох дітей, відповідач також має на утриманні іншу неповнолітню дитину - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №63373521 від 22.10.2020 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1100,00 грн., щомісячно, починаючи з 04.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2020 року у справі №703/4986/19 (а.с. 112-113, 130-132). Зі змісту поданих стороною відповідача довідок СЗШ І-ІІІ ступенів №81 вбачається, що всі троє спільних дітей сторін навчаються одній і тій самі школі (а.с. 114-116, 133-134). Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №563423 від 17.12.2021 року, позивачка стала переможцем торгів з продажу квартири [ADDRESS] за ціною 928032,00 грн. (а.с. 117). Відповідач надав до суду копії квитанцій на сплату комунальних послуг станом на грудень 2021 року, зі змісту яких вбачається, що загальна сума до сплати по кв. [ADDRESS] становить 122439,29 грн. (а.с. 118-120). За змістом довідки Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості від 17.12.2021 року, відповідач на обліку в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості, та в інших районних центрах зайнятості (філій) в Україні не перебуває (а.с. 121). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 17.12.2021 року стосовно відповідача, за період 1-4 квартал 2021 року інформація відсутня (а.с. 122-123). Відповідно до відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідачу нараховано наступний дохід: у 2009 році - 7320,00 грн.; у 2010 році - 18009,06 грн.; у 2011 році - 36700,00 грн.; у 2012 році - 15500,00 грн.; у 2013 році - 4000,00 грн.; у 2014 році - 00,00 грн.; у 2015 році - 8489,09 грн.; у 2018 році - 40071,08 грн.; у 2019 році - 17523,00 грн. (а.с. 124-126). За змістом наявних в матеріалах справи письмових доказів на примусовому виконанні Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в межах ВП №48454047 перебувають: виконавчий лист №200/961/15-ц виданий 18.03.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] 15950,47 грн.; наказ №910/14673/16 виданий 21.10.2016 року Господарським судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 49756,70 грн.; виконавчий лист №755/23791/14-ц виданий 15.07.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] 23020,20 грн.; виконавчий лист №755/23791/14-ц виданий 15.07.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 1988461,82 грн. В межах вказаного виконавчого провадження №48454047 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.08.2015 року та про арешт коштів боржника від 25.10.2021 року (а.с. 127-129). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки між сторонами виник спір щодо способу виконання батьками обов`язку по утриманню дитини і у даному випадку розмір щомісячного утримання на неповнолітніх дітей має бути визначений рішенням суду, оскільки таке вирішення спору забезпечить інтереси дітей, які не можуть бути проігноровані у ситуації спору між батьками. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Визначаючи розмір аліментів, який має сплачувати відповідач на утримання своїх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, суд враховує наступне: - Суд звертає увагу, що позивачка заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] та у розмірі трьох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісячно, не навела розрахунку витрат із вказанням конкретних щомісячних трат на конкретні товари та послуги для кожної дитини та їх вартості; - Стан здоров`я дітей [PERSON] та [PERSON] позивачем не визначений, на їх незадовільний стан здоров`я позивачка не посилалась; - При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , суд окремо враховує стан його здоров`я, який обумовлений наявністю тимчасово встановленої інвалідності, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України. Поряд із цим суд наголошує, що стан здоров`я дитини враховується саме для визначення розміру аліментних зобов`язань, натомість питання участі батька у витратах пов`язаних з фактичним лікування, проведенням медичних програм відновлення тощо, має вирішуватись в межах положень ст. 185 СК України згідно якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на сина [PERSON] позивачка не заявляла, натомість суд у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України зобов`язаний розглядати справи в межах заявлених позовних вимог; - Матеріальне становище дітей в даному випадку характеризується, зокрема, розміром доходу самої позивачки та додатково для [PERSON] , розміром призначеної державної соціальної допомоги. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не працює та отримує допомогу по безробіттю, а посилання відповідача на те, що позивачка насправді працює неофіційно і отримує дохід жодними належними, достатніми та достовірними доказами не підтверджено. Також, суд вважає, що відповідачем не підтверджено набуття позивачкою квартири за ціною 928032,00 грн., оскільки протокол проведення електронних торгів не є підтвердженням фактичного набуття права власності, адже не підтверджено чи дійсно позивачка сплатила ці кошти після одержання перемоги у цих торгах. Поряд із цим суду враховує, що позивачка мала можливість прийняти участь у цих торгах сплативши гарантійний внесок у сумі 38668,00 грн., попередня фактична сплата якого надає можливість стати учасником торгів; - Відповідач є особою працездатного віку та у своєму відзиві на позовну заяву жодним чином не посилався на незадовільний стан свого здоров`я; - Визначаючи матеріальний стан платника аліментів суд враховує, що він має корпоративні права у товаристві з обмеженою відповідальністю, натомість отримання фактичного доходу від таких корпоративних прав не доведено, а за наявними в матеріалах справи письмовими доказами у відповідача доходи відсутні. Безумовно матеріальний стан відповідача характеризується також наявністю заборгованості по комунальним платежам за належною йому квартирою, що становить більше 100000,00 грн. та наявністю на примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з нього грошових коштів у загальній сумі більше 2000000,00 грн., при цьому наявність на виконанні стягнення зазначеної суми перевірена судом за Автоматизованою системою виконавчого провадженні і вбачається, що виконавче провадження не закінчене та ВП знаходиться у стані примусового виконання. Негативним для визначення матеріального стану відповідача є і наявність рішень державного виконавця про арешт коштів та майна відповідача. Суд не приймає до уваги посилання позивача на інтерв`ю відповідача та надані друковані матеріали зі свята «Колодія», «Вечорниці» тощо, оскільки такі данні не мають характеризуючої ознаки достовірності доказу, тим більше при проведенні зйомок в телешоу. - При визначенні розміру аліментів суд також враховує наявність у відповідача іншої, не спільної з позивачкою неповнолітньої дитини, на утримання якої за рішенням суду відповідач має сплачувати 1100,00 грн. щомісячно; - Суд враховує наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна, але при цьому також враховує, що позивачка та всі спільні діти сторін проживають саме у цій квартирі, отже відповідач таким чином забезпечує користування своїм житлом власними дітьми та колишньою дружиною. Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Врахувавши всі зазначені вище обставини справи, суд виходить з того, що відповідач знаходиться у працездатному віці і як здорова людина, не позбавлена можливості працювати, отримувати дохід та відповідно надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. Поряд із цим, суд враховує вимоги закону про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, натомість достатність доходу відповідача стороною позивача не доведена, а доведений стороною відповідача його матеріальний стан та наявність іншої дитини на його утриманні свідчить про відсутність достатності його заробітку для визначення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд ураховує працездатний вік платника аліментів та його задовільний стан здоров`я, тобто наявну у відповідача можливість працювати та отримувати дохід і приходить до висновку, що за всіма встановленими обставинами справи та з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, заявлений розмір аліментів слід в даному випадку зменшити та визначити його у розмірі 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 1832,60 грн. на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] щодо кожної дитини та 80% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 2094,40 грн. на утримання дитини [PERSON] , з урахуванням встановленого судом стану здоров`я дитини. Ураховуючи рівність обов`язків батьків щодо забезпечення дітей, подвійний розмір визначених судом аліментів, який має бути забезпечений матір`ю дітей, забезпечить достатній загальний розмір утримання для гармонійного розвитку дітей, адже буде дещо вищим від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи саме такий розмір аліментів суд звичайно приймає до уваги матеріальний стан відповідача та наявність на його утриманні іншої дитини, а також виходить із того, що відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, отже відсутні непереборні обмеження, які б не дозволяли відповідачу працювати, а відтак відповідач може та має працювати для отримання доходу і надання утримання своїм дітям. Крім того, суд критично ставиться до посилань відповідача про повну відсутність у нього доходу, адже зазначаючи про це, він тим найменш не заперечує щодо сплати аліментів у мінімальному розмірі та відповідачем суду не роз`яснено за які доходи та в якому розмірі він забезпечує у такому випадку навіть власну життєдіяльність. Позивачка просить встановити датою початку стягнення аліментів день пред`явлення позову. Такі вимоги позивачки є законними, оскільки відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial