Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 2009 року вони з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час цивільного шлюбу у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що в листопаді 2020 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між нею та відповідачем не досягнуто, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. В подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру вимог, відповідно до якої вона просила винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти а утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву з врахуванням уточнень підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила, що відповідач будь-яких коштів за період роздільного проживання з дітьми на їхнє утримання не надавав. Вона отримує мінімальну заробітну плату та її коштів не вистачає, щоб утримувати дітей. Її син має проблеми зі здоров`ям, будь-якого майна у власності чи доходу діти не мають. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вказав, що позивачка має достатньо коштів, а його заробітна плата є мінімальною. Зазначив, що має задовільний стан здоров`я, але нещодавно лікувався у зв`язку з отриманою травмою. Проживає у квартирі, яка належить його батькові, нерухомого чи іншого цінного майна у власності не має. Його донька має задовільний стан здоров`я, а син перебуває на лікарському обліку. Він близько року не проживає разом з дітьми, але гроші на їхнє утримання витрачає, проте документально це підтвердити не може. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікунинесуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дітей із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дітей відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Оскільки відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , він зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі: задовільний загальний стан здоров`я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що відповідач працює та отримує щомісячний дохід близько 5000 грн.; задовільний стан здоров`я неповнолітньої [PERSON] , а також стан здоров`я неповнолітнього [PERSON] , який перебуває на лікарському обліку, матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є правомірними та підлягають задоволенню. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 25.10.2021. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 25.10.2021, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved