Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

14.04.2021 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить звернути стягнення на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: квартира загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,0 кв.м., а також гараж Г, вбиральня В, передану в іпотеку відповідно до іпотечного договору № ДЗ (07) 269-07 від 12.12.2007 року, що належала померлому [PERSON] та фактично прийнята спадкоємцем [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ (07) 269-07 від 12.12.2007 року, а саме 17 673,45 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 918,86 доларів США, заборгованість за відсотками 7 007,39 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.12.2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ(07)269-07, за яким позивач надав кредит позичальнику у розмірі 22 400,00 доларів США, терміном по 12.12.2017 року включно, з оплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі, встановленому договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № ДЗ (07) 269-07 від 12.12.2007 року. На підставі п. 1.2. цього договору іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед банком, передав в іпотеку банку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: квартира загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,0 кв. м., а також гараж Г, вбиральня В. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2006 року, справа № 2-5646. Відповідач неналежним чином виконував та виконує обов`язки за кредитним договором, що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/3329/15 від 06.07.2016 р.окута рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.11.2016 року. Відповідно до зазначених рішень з [PERSON] стягнуто 10 918,86 доларів заборгованість за тілом кредиту, 947,66 доларів заборгованість за відсотками та 177 567 грн. пені. На цей час рішення суду не виконано, виконавчі документи знаходяться на примусовому виконанні в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя. В 2015 році АТ «ТАСКОМБАНК» стало відомо, що іпотекодавець [PERSON] помер, у зв`язку з чим 12.03.2015 року позивач направив до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] . Спадкоємцем першої черги від померлого іпотекодавця є відповідач [PERSON] , що є сином померлого. Позивач стверджує, що відповідач є спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, однак зволікає з отриманням свідоцтва про право власності. Вказує, що станом на 05.03.2021 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором не погашена і складає 17 673,45 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 05.03.2021 року 1 дол. - 27,7564 грн. складає 490 551,34 грн.). Посилаючись на зазначене, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, який фактично отримано у спадщину відповідачем, в рахунок зазначеної заборгованості. Ухвалою суду від 20.04.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.04.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 12.12.2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ(07)269-07, за яким позивач надав позичальнику кредит у розмірі 22 400,00 доларів США для задоволення споживчих потреб, терміном по 12.12.2017 року включно, з оплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі, встановленому договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № ДЗ (07) 269-07 від 12.12.2007 року. На підставі п. 1.2. цього договору іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед банком, передав в іпотеку банку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: квартира загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37,0 кв. м., а також гараж Г, вбиральня В. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2006 року, справа № 2-5646. Відповідач неналежним чином виконував та виконує обов`язки за кредитним договором, що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/3329/15 від 06.07.2016 року та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.11.2016 року. Відповідно до зазначених рішень з [PERSON] стягнуто 10 918,86 доларів заборгованість за тілом кредиту, 947,66 доларів заборгованість за відсотками та 177 567 грн. пені. На цей час рішення суду не виконано, виконавчі документи знаходяться на примусовому виконанні в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя. В 2015 році АТ «ТАСКОМБАНК» стало відомо, що іпотекодавець [PERSON] помер, в зв`язку з чим 12.03.2015 року позивач направив до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] . Відповідно до відповіді Комунарського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вих. № 1055/21.16-37 від 28.02.2021 року, наданого на ухвалу суду про витребування доказів від 20.04.2021 року, згідно з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, наявна актова запис № 5750 від 29.06.2009 року про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , складена Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Згідно з відповіді Шостої держаної нотаріальної контори вих. № 1045/02-14 від 01.06.2021 року, наданої на ухвалу суду про витребування доказів від 20.04.2021 року, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті [INFO] заведено спадкову справу № 318/2011 на підставі заяви [PERSON] , який звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради вих. № 01-12/01/1579 від 24.05.2021 року, наданої на ухвалу суду про витребування доказів від 20.04.2021 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 01.01.2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено,що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Отже, враховуючи те, що відповідач відповідно до положень ЦК України є таким, що прийняв спадщину, з огляду на невиконання останнім умов кредитного договору, є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, який є одночасно спадковим майном. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved