Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини в один місяць, для подання заяви до нотаріальної контори/нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що за час свого життя померла [PERSON] склала заповіт від 22.09.2018, зареєстрований в реєстрі за №1367, яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] по 1/2 частці кожному: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 23.03.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної квартири після смерті [PERSON] , однак постановою нотаріуса №45/02-31 від 23.03.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивач не подала заяву про прийняття спадщини протягом зазначеного строку ст.1272 ЦК України. Позивач зазначає, що є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживає у Російській Федерації, про смерть своєї тітки дізналась лише у лютому 2021 від рідної доньки [PERSON] , яка перебуваючи по справах у м. Бердичеві, випадково довідалась про смерть [PERSON] . Позивачка не мала можливості прибути на територію України через загострений конфлікт між Україною та Росією, пандемію COVID-19, тому вважає, що пропущений нею строк прийняття спадщини був з поважних причин, в зв`язку з чим просить суд задовольнити поданий позов. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою суду від 04.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 05.07.2021 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано матеріали спадкової справи №16/2020 щодо майна померлої [PERSON] . 06.07.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач проти позову заперечила, вважає, що позивач знала, що на неї було складено заповіт, була на території України, коли [PERSON] вже була у важкому стані, в подальшому про стан здоров`я померлої не цікавилась, а тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 03.08.2021 за клопотання представника позивача залучено [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. У письмових поясненнях третя особа заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність поважних причин у поновленні позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 21.10.2021 закрито проведення підготовчого судового засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити. Представник Бердичівської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, з підстав, наведених у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] проти позову заперечила, просила суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні допитано свідків. Так, свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON] , знав померлу [PERSON] як рідну сестру дружини. Пояснив суду, що [PERSON] була обізнана про те, що у [PERSON] стався інсульт і остання тривалий час хворіла. В день смерті [PERSON] , [INFO] , він особисто зателефонував позивачці і повідомив про смерть тітки, а 19.02.2020 телефоном повідомив їй про поховання [PERSON] . Додатково зазначив, що до квітня 2021 року кожного місяця спілкувався з [PERSON] , оскільки за проханням останньої наглядав за її квартирою у м. Бердичеві. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON] була її кумою і подругою, знайомі більше п`ятидесяти років; їй було відомо, що [PERSON] допомагала [PERSON] коштами, оскільки остання хворіла. Також пояснила, що в лютому 2021 телефонним зв`язком [PERSON] повідомила їй, що вона дізналась про смерть [PERSON] . Свідок, додатково зазначила, що була присутня на похованні [PERSON] , проте особисто [PERSON] про це не повідомляла, адже вони рідко в той час спілкувались. При розгляді цивільної справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Стаття 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також, ч. 1 ст. 1277 ЦК України закріплено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказані вище норми дають підстави для висновку, що за наявності інших спадкоємців, саме такі спадкоємці є належними відповідачами за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2 ст. 51 ЦПК України). На підставі вимог ст. 51 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] [INFO] . Приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. було заведено спадкову справу №16/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів справи також слідує, що спадкодавець [PERSON] , на випадок свєї смерті залишила заповіт, що посвідчений 22.09.2018 приватним нотаріусом Беердичівського міського нотаріального округу Оленюком Д.Я., зареєстрований в реєстрі за № 1367, за яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] в рівних частках, по 1/2 частці кожному: [PERSON] , [INFO] (позивач) та [PERSON] , [INFO] (відповідач). 04.07.2020 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. 23.03.2021 [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. від 23.03.2021 за №45/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом - рідна сестра померлої [PERSON] .. В установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця вона прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом і була заведена спадкова справа справу №16/2020. В подальшому, приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. листом від 27.08.2020 за №102/02-14 [PERSON] було повідомлено, що вона як спадкоємець за законом, зможе спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин і є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] .. При цьому відповідачами у справі зазначила [PERSON] , Бердичівську міську раду. Так, територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців. Крім того і [PERSON] прийняла належну їй за заповітом Ѕ частку квартири [ADDRESS] , а тому не може бути відповідачем у справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини за заповітом на іншу Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Разом з тим, представник позивача, знайомившись з матеріалами спадкової справи, яка надійшла на адресу суду, клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. У цій справі позивач пред`явила позовні вимоги до неналежних відповідачів, оскільки належним відповідачем у цій справі є [PERSON] , до якої позивачем позовні вимоги не пред`являлись. Оскільки позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні такого позову, відповідно це є самостійною підставою для відмови у позові. До такого по суті висновку неодноразово приходив Верховний Суд, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року (справа № 523/9076/16-ц), від 19 травня 2020 року (справа № 916/1608/18). З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цього позову. Натомість, відмова в позові не є перешкодою для звернення позивача з таким же позовом до належного відповідача. V. Розподіл судових витрат Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed