Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

11.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, відповідно до вимог якої просить встановити: факт родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є його матір`ю; факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ТР №006055, виданий Таурівською сільською радою Козівського району Тернопільської області 28 січня 1999 року. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що у його свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть його матері - [PERSON] , наявні розбіжності у прізвищі останньої. 28.01.1999 року матері заявника був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ТР №006055, в якому невірно зазначено її прізвище, а саме замість [PERSON] , зазначено - [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин та належності державного акта на право власності на землю потрібно заявнику для оформлення спадкових прав. На підставі вказаного, просить задовольнити подану заяву. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 14.01.2022 року прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, згідно з якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу слухати у його відсутності. Представник Козлівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на заяву не подано. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 22.01.1968 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.01.1977 року /а.с.9/. Згідно з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 10.01.1975 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Таурівською сільською радою Козівського району Тернопільської області 16.10.2015 року, актовий запис №13 /а.с.14/. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ТР №006055, виданого 28.01.1999 року вбачається, що[PERSON] , на підставі рішення Таурівської сільської ради від 11.11.1997 року №58, передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,85 га, з них, для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, розташованих на території Таурівської сільської ради /а.с.11/. Як вбачається із виписки з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року, виданої Козлівською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 15.12.2021 року №3-202, членами господарства по [ADDRESS] є: [PERSON] (голова сім`ї), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) /а.с.12/. Відповідно до довідки, виданої Козлівською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 05.01.2022 року №3-01, повідомлено, що останні не вправі робити виправлення в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ТР №042729 /а.с.15/. Як вбачається із довідки, виданої Козлівською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 15.12.2021 року №3-201, у якій, серед іншого, зазначено, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] являється однією і тією ж самою особою та є матір`ю [PERSON] , 1974 року народження /а.с.18/. Окрім цього, як вбачається із копії заповіту від 9.03.2005 року, [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] , тобто своєму сину /а.с.19/. 18.11.2021 року державним нотаріусом Гетьман І.М. надано роз`яснення [PERSON] , згідно з яким нотаріус роз`яснила про розбіжність у документах поданих останнім, що підтверджують родинні відносини між ним та спадкодавцем [PERSON] та для вирішення даного питання рекомендовано звернутись до суду /а.с.16/. У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. За змістом пунктів 1, 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При цьому, з урахуванням того, що факт встановлення родинних відносин та належності правовстановлюючого документу про встановлення яких просить заявник, підтверджуються матеріалами даної справи, а встановлення таких фактів є необхідним заявнику для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , що підтверджується листом Козівської державної нотаріальної контори від 18.11.2021р. за №532/01-16 (арк. справи 16), суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved