Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги на законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] в с. Осіївка Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого батька. Позивачка спадщину після смерті батька прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а відповідачка спадщину не прийняла і не має наміру звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачка позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Представник позивачки, адвокат Мандзій Н.К., надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка [PERSON] надала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно -цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] набув як колишній член колгоспного двору, але належним чином своїх прав не оформив. З довідки Осіївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 114 від 11.05.2021 встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 [PERSON] був головою двору. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . Судом встановлено, позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого батька, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Позивачка спадщину після смерті батька прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а відповідачка спадщину не прийняла і не має наміру звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою завідувача Бершадської державної нотаріальної контори від 15.12.2021 № 434/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] ). Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачкою не пред`являлись. На підставі ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved