Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

09.08.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» (далі - ТОВ «ФК «АЛАНД», відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, за реєстровим номером 59154, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 2906259 від 31.05.2013 року у розмірі 86187,40 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 39863,14 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 45824,26 грн; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він вважає спірний виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не дотримався норм та вимог чинного законодавства України. Так, 05.10.2020 року приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 2906259 від 31.05.2013 року, який є договором банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. При цьому, як пояснив позивач, він тільки підписав вказаний договір, але більше ніяких дій (подання заяв, документів, переказ коштів та ін..) на виконання цієї пропозиції (оферти) сторони не вчиняли. Договір містить відомості про максимальну суму кредитного ліміту на момент укладення договору - 150000,00 грн і жодного підтвердження того, що грошові кошти були фактично надані банком позивачу. Тому, на думку позивача, договір № 2906259 від 31.05.2013 року не є кредитним договором, у ньому не погоджені всі істотні умови кредитування. Такий договір є тільки пропозицією позивача для укладення договору про надання банківських послуг (кредитного договору). Натомість у спірному виконавчому написі зазначена сума боргу за кредитом у розмірі 39863,14 грн та по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 45824,26 грн, які позивач не вважає безспірними, оскільки фактично кредитування не відбулось. Сам по собі кредитний договір жодним чином не підтверджує передачу позивачу кредитних коштів, прострочення заборгованості та порядок нарахування відсотків, а виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не додана до виконавчого напису. Також позивач зазначив, що вказаний у виконавчому написі період стягнення з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року нічим не обґрунтований, тобто є вигаданим. У виконавчому написі вказано низку договорів відступлення прав вимоги, зокрема, між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та АТ «ВТБ Банк», а також договір відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» від 11.08.2020 року, але до виконавчого напису вони не додані, відсутні відомості, на підтвердження яких саме сум грошових коштів відступлення прав вимоги вони стосуються. З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У встановлений судом строк відповідач та треті особи не подали до суду заяв по суті спору. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.08.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання, призначене на 21.02.2022 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач та треті особи не повідомили суду причини неприбуття у судове засідання. Представник відповідача не з`явився у судові засідання, призначені на 11.11.2021 року, 10.12.2021 року, 21.02.2022 року, причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав. Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи по суті суд розглянув справу на підставі наявних у справі письмових доказів. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , (клієнт) був укладений договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів про те, що банк зобов`язується відкрити клієнту поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, згідно з заявами клієнта, та зобов`язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, а клієнт зобов`язується сплачувати банку плату за надані послуги відповідно до діючих тарифів банку. Банк відкриває рахунок за умови подання клієнтом заяви та інших документів, передбачених чинним законодавством України та внутрішніми нормативними документами банку. Банк, відповідно до вимог чинного законодавства, положень договору та внутрішніх нормативних документів банку, встановлює кредитний ліміт на платіжну картку згідно з наступними умовами: максимальна сума кредитного ліміту на момент укладення договору: 150000,00 грн, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладення договору: 36%, пільговий період: 45 днів, мінімальний щомісячний платіж: 7% від використаного кредитного ліміту, строк внесення мінімального щомісячного платежу: до 15 числа кожного місяця (а.с.11). 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 59154, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором № 2906259 від 31.05.2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «ВТБ Банк», код ЄДРПОУ 14359319, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 140617нв від 14.06.2017 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», код ЄДРПОУ 42642578, заборгованості у загальному розмірі 86187,40 грн; стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року (а.с.10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, ВП № 64325054, від 01.02.2021 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 05.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем за реєстровим номером 59154, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 2906259 від 31.05.2013 року у загальному розмірі 86187,40 грн (а.с.13-14). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання виконавчого напису від 05.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, за реєстровим номером 59154, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 2906259 від 31.05.2013 року у загальному розмірі 86187,40 грн, таким, що не підлягає виконанню. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.05.2020 року, справа № 320/7932/16-ц, Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, у подібних правовідносинах, а також Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.07.2017 року, справа № 6-887цс17, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що для нотаріуса підтверджується формальними ознаками: наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року, справа № 310/9293/15-ц, зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 5, 6 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач не довів суду того факту, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису позивач мав безспірну кредитну заборгованість саме такого розміру, який зазначений у виконавчому написі станом на час його вчинення. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. З-поміж іншого, відповідачем не доведено того, що під час вчинення виконавчого напису нотаріус отримував від позивача як боржника первинні документи щодо погашення кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», враховуючи, що позивач заперечує наявний розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі, та факт укладення ним кредитного договору, отримання кредитних коштів. При цьому відповідачем не було доведено факту направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги відповідача про сплату наявної кредитної заборгованості, надання її нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Тим більше, що позивач взагалі заперечує наявність такої заборгованості та факт нарахування на картковий рахунок кредитних коштів. Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів суду безспірності розміру кредитної заборгованості, зазначеної нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі. Своєю чергою, позивач звернувся до суду після вчинення виконавчого напису нотаріуса та заперечує наявність боргу у вказаному у ньому розмірі. Це є достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Таким чином, позовна вимога про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 05.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, за реєстровим номером 59154, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 2906259 від 31.05.2013 року у загальному розмірі 86187,40 грн, - є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає таке. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з урахуванням викладеного, та того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме: слід визнати виконавчий напис від 05.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 59154, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у загальному розмірі 86187,40 грн, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved