Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів з вимогою визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 19.04.2019 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1148, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] судовий збір в загальному розмірі 1 362 грн. Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.11.2021 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про слухання справи у його відсутності,\~в якій вимоги позову підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Так,\~судом об`єктивно\~встановлено, 23 листопада 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HMD0GA00007867, за яким [PERSON] було надано кошти в сумі 11\~072,00 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, встановленими кредитним договором до 22 листопада 2017 року. 23 листопада 2007 року на забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним вище Договором, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, яким було встановлено солідарну відповідальність кредитора і поручителя за кредитним договором № HMD0GA00007867 перед кредитором за невиконання зобов`язань. Окрім того, 23 листопада 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ( [INFO] ) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі за № 3673, за яким в якості забезпечення виконання [PERSON] власних зобов`язань за кредитним договором № HMD0GA00007867 від 23 листопада 2007 року, в іпотеку передавалася квартира, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 283893988 від 10 листопада 2021 року (витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додається). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області 02 грудня 2019 року (належним чином засвідчена копія свідоцтва про смерть наявна в матеріалах справи). 30 квітня 2020 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 604429645 від 03 червня 2020 року (належним чином засвідчена копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі наявна в матеріалах справи). Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району 20 червня 1981 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловською Віталіною Олександрівною 03 червня 2021 року та зареєстрованим в реєстрі за № 587 (належним чином засвідчені копії свідоцтва про народження та свідоцтва про право на спадщину за законом наявні в матеріалах справи), а також підтверджуватиметься за змістом документів, які містяться у спадковій справі № 90/2020, заведеній після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (клопотання про витребування письмових доказів додається). Разом із тим, за наслідком прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачем набуто право власності лише на належну [PERSON] земельну ділянку площею 2,3984 га, кадастровий номер 6821583600:03:023:0040, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1707676568215, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Янцаловською В.О. 03 червня 2021 року та зареєстрованим в реєстрі за № 587, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 211305804 від 03 червня 2020 року (належним чином засвідчена копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наявна в матеріалах справи). Однак, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що належала [PERSON] , позивачем не набуто, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено заборону на вказане нерухоме майно. Крім того, судом було встановлено, що 04 листопада 2021 року постановою старшого державного виконавця Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Диляном Олександром Валентиновичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67387575, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 19 квітня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1148 (витяг постанови про відкриття виконавчого провадження із автоматизованої системи виконавчого провадження додається). Як наслідок, позивачу стало відомо про те, що 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (далі по тексту «приватний нотаріус») вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1148 (далі по тексту «виконавчий напис»), за змістом якого звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , що передана в іпотеку акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору іпотеки, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 листопада 2007 року та посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., зареєстрованого в реєстрі за № 3673, з метою погашення заборгованості за кредитним договором № HMD0GA00007867, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 листопада 2007 року, в розмірі 9\~637 (дев`ять тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 57 центів, з яких: 3\~350,78 доларів США заборгованість за кредитом, 1\~013,92 доларів США заборгованість за відсотками, 5\~272,87 доларів США пеня (належним чином засвідчена копія виконавчого напису додається). Так, правовою основою вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом є ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За приписами п. 11 Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172,\~іпотечні договори,\~що передбачають\~право звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку». При цьому стаття 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц визначено те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Окрім того, за змістом вказаної постанови Верховного Суду таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також, за приписами постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц зазначено про те, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Відтак, позивач вважає, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимог чинного законодавства України та за відсутності подання відповідачем: ¦копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; ¦оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ¦довідки фінансової установи про ненадходження платежу; та інших доказів наявності безспірності розміру заборгованості за відповідним договором, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1148, що надає суду правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Водночас, як вбачається зі змісту п. 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, для вчинення виконавчого напису нотаріусу подаються документи, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, а також документи, що підтверджують безспірність даної заборгованості. Ознака безспірності означає, що заборгованість боржника ним не заперечується, немає жодних спорів між сторонами з приводу виникнення заборгованості, її розрахунку, а також відсутні будь-які суперечності в поданих документах. За змістом оспорюваного виконавчого напису зазначено про те, що стягнення проводиться в рамках кредитного договору № HMD0GA00007867 укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 листопада 2007 року, за період із 23 листопада 2007 року по 11 січня 2019 року, а розмір заборгованості за цей період становить 9\~637 (дев`ять тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 57 центів, з яких: 3\~350,78 доларів США заборгованість за кредитом, 1\~013,92 доларів США заборгованість за відсотками, 5\~272,87 доларів США пеня. Судом взято до уваги, що в листопаді 2015 року АТ КБ «Приватбанк» подано до Деражнянського районного суду Хмельницької області позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом вказаної вище позовної заяви повідомлялося про те, що станом на 12 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором № HMD0GA00007867 укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 листопада 2007 року, становить 4 029,40 доларів США (86 591,71 гривень) в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 3 399,30 доларів США (73 050,96 гривень), заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 375,87 доларів США (8 077,45 гривень), заборгованість за пеню та комісію в сумі 51,27 доларів США (1 101,80 гривень), штраф (фіксована частина) в сумі 11,63 доларів США (250,00 гривень) та штраф (процентна ставка) в сумі 191,32 доларів США (4 111,50 гривень). 05 липня 2016 року заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області у цивільній справі № 673/1523/15-ц позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Так, вказаним рішенням суду, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMD0GA00007867, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 листопада 2007 року, в сумі 4 029,40 доларів США, що за курсом 21,49 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 жовтня 2015 року складає 86 591,71 грн. та судові витрати в розмірі 1 218,00 грн. Вказані відомості підтверджуються за змістом витягу із веб-сайту «Судова влада України» по справі № 673/1523/15-ц та витягом заочного рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року у цивільній справі № 673/1523/15-ц із Єдиного державного реєстру судових рішень, які додаються до даної позовної заяви. На виконання вказаного вище рішення суду, 19 вересня 2016 року видано виконавчий лист № 2/673/85/16 (належним чином засвідчена копія виконавчого листа додається). 04 жовтня 2016 року на підставі виконавчого листа № 2/673/85/16 від 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52506870 щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі визначеному виконавчим листом. 19 лютого 2021 року державним виконавцем Деражнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гораєвою А.П. винесено постанову\~про закінчення\~виконавчого провадження\~№ 52506870 у зв`язку із тим, що поручителем повністю сплачено грошові кошти в рамках виконавчого провадження № 52507286, стягнуті на підставі заочного рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року у цивільній справі № 673/1523/15-ц (належним чином засвідчена копія постанови додається). Таким чином, з огляду на невизнання позивачем факту наявності у [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , обов`язку щодо сплати на користь АТ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі визначеному за змістом виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 19 квітня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1148, що об`єктивно свідчить про відсутність факту безспірності розміру заборгованості боржника, а тому, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не підлягає до виконання, що підтверджується висновком Верховного Суду України за змістом постанови від 11 березня 2015 року в цивільній справі № 6-141цс14. Відтак, враховуючи зазначене вище, вказане надає правомочність суду для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В свою чергу, відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07 лютого 2014 року, що сформоване Головам апеляційних судів областей, міст Києва і Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», відповідно до п. 16 Постанови ВССУ № 3 від 01 березня 2013 року, зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. На виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач вважає, що сума судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи дорівнює сумі сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви, яка містить одну вимогу немайнового характеру, в розмірі 908,00 гривень та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., всього 1\~362,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved