Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 19.08.2021 р. перебували в зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивачка вказує, що з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, на час подачі позову вирішувалось питання розірвання шлюбу. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює та потребує належного матеріального забезпечення. Відповідач має достатній заробіток (дохід), хоча офіційно ніде не працює, однак займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід в тому числі від земельного паю, однак жодної допомоги на утримання їх спільної дитини та утримання дружини не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років . Ухвалою суду від 13.01.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву у якій останній заперечував проти задоволення позову вказуючи при цьому, що право дружини на утримання від чоловіка під час вагітності та у разі проживання з нею дитини виникає за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка не надала суду доказів того, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу у вигляді аліментів. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має постійні доходи чи будь-які матеріальні активи які можуть стати джерелами виплати аліментів на її утримання. Крім того відповідач наполягає, що він уже сплачує аліменти на дитину у розмірі 2200 грн., має аліментні зобов`язання на доньку від першого шлюбу у розмірі 3000 грн., а також має на утриманні матір, яка отримує незначну пенсію та також потребує його допомоги. При цьому відповідач належних доходів не має, отримує допомогу по безробіттю та займається обробітком земельного паю, а тому не має можливості виконати заявлені позивачем позовні вимоги. Крім того, відповідач наполягає, що позивачем належним чином не доведено заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. У подальшому відповідач надав до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із його станом здоров`я. Згідно із ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Як видно з матеріалів цивільної справи судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, про що постановлена ухвала. Заява із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін до суду від жодної сторони не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по сутті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, розгляд справи здійснюється без виклику сторін за наявними матеріалами справи, сторони по справі у судове засідання не викликались, їх явка не визнана обов`язковою, а тому суд здійснює розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 09 грудня 2021 року), що видане Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] народився [INFO] , про що 09.12.2021р. складено відповідний актовий запис №263, а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 19 серпня 2021) сторони по справі 19.08.2021р. зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно з даними довідки Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області від 01.02.2022р. за №74 [PERSON] перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради і одержує допомогу при народженні дитини на [PERSON] 2021 р.н. з 01.01.2022р. по час видачі довідки. Позивач вказує, що оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною то не має можливості працевлаштуватися та отримувати відповідний дохід, а тому відповідач має надати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років. Заперечує проти позовних вимог позивача відповідач вказує, що він вже сплачує аліменти на утримання свого сина та сплачує аліменти на дочку від попереднього шлюбу, має на своєму утриманні матір пенсійного віку та не має належних доходів, щоб забезпечити усі вимоги позивача. При цьому суд враховує, що відповідач не заперечує факту проживання [PERSON] разом із позивачем та перебування останнього на матеріальному утриманні матері. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 12.04.2016р.) [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , та сплачує аліменти на утримання останньої, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, що доданий до відзиву на позовну заяву. Надаючи правову оцінку обставинам по справі, суд зазначає про таке. У частині 1 статті 75 СК України зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Аналогічну правову позицію, виклав в своїй постанові від 13.06.2018 у справі №750/9224/16-ц Верховний Суд, в якій суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частини 2 та 6 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною 4 ст. 54 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд також зауважує, що відповідно до ч. 2 та 3 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі у якому народилася дитина сторін по справі, яка виховується позивачкою і остання потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, а відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати таку матеріальну допомогу. При цьому відповідач заперечуючи проти позову також має врахувати, що за загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідачам. При цьому сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Надаючи правову оцінку доводам сторін суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні доведено належним чином підстави позову, а саме, те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, адже такий обов`язок чітко визначений чинним законодавством, а саме нормами що вказані вище. У свою чергу відповідач не навів суду достатніх та переконливих доказів неможливості надання вказаної матеріальної дороги своїй дружині. Так посилання відповідача у відзиві на позов на те, що відповідач не має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, не можуть бути прийняти до уваги, за таких підстав. В порушення положень статей 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду розрахунок свого дійсного щорічного доходу, також відповідачем не надано відомостей про своє матеріальне становище з посиланням на конкретні докази. Відсутність офіційного працевлаштування, перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного не може розцінюватися судом як належний доказ скрутного матеріального становища відповідача. Матеріали справи не містять відомостей про неможливість відповідача працевлаштуватись на роботу, не містять відомостей про неналежний стан здоров`я відповідача чи будь-яких інших об`єктивних обставин неможливості працевлаштування останнього. Не доведено відповідачем належним чином також і те, що його мати перебуває на його утриманні, адже жодних доказів таких обставин суду не надано. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. Разом із тим визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд керується пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так суд бере до уваги, що матеріали справи не містять достатньо доказів належного доходу [PERSON] , який буде достатній для сплати аліментів як на утримання дитини так і на утримання дружини-матері, крім того сплати аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу, і при цьому його заробітку буде достатньо для забезпечення власної нормальної життєдіяльності та матеріального стану. Належних доказів можливості виконання [PERSON] усіх вимог матеріали справи не містять. За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. є, на думку суду, завищеними та враховуючи наявність інших аліментних зобов`язань у відповідача підлягають зменшенню. Суд, виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості вважає, що аліменти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі. В частині 1 статті 79 СК України, яка знаходиться в главі 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню» передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином,

Outcome: partial