Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки. Позивачка [PERSON] , скориставшись канцелярією суду, 18.11.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована за вх. № 22213), в якій просить ухвалити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., та зареєстрованого у реєстрі за № 5745, про стягнення з неї на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» заборгованості у розмірі 10 368 грн. 52 коп.. Позов обґрунтовано тим, що згаданий вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачка з відповідачем будь-яких кредитних договорів не укладала, а коштів не отримувала, що, відповідно, аж ніяк не може свідчити про безспірність заборгованості або ж іншої відповідальності позивачки як боржниці перед відповідачем. Позивачка зазначає, що оскільки неіснуючий кредитний договір, котрий був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, ще й не був посвідчений нотаріально, то він не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на підставі цього кредитного договору. Також приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачу як заборгованість позивачки, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами. Також, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Таких документів відповідачем приватному нотаріусу не було надано. Відтак позивачка, виходячи з положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 1, 34, 39, 87-88 Закону України «Про нотаріат», була змушена звертатись до суду із даним позовом, у котрому обрала спосіб захисту визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього, за участі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, у запропоновані судом строки та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»», за їх участі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подали. Заяви та клопотання учасників справи. 18.11.2021 року за вх. № 22219 від позивачки одночасно із пред`явленням позовної заяви надійшла заява про вжиття заходів її забезпечення у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., та зареєстрованого у реєстрі за № 5745, про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 10 368 грн. 52 коп.. 23.12.2021 року за вх. № 24815 та 11.02.2022 року за вх. № 2462 від уповноваженого представника позивачки адвоката Волоховського О.І. (ордер № 296 від 18.11.2021 року, оригінал знаходиться у матеріалах справи) надійшли заяви про проведення розгляду цієї справи по суті за його та його клієнтки відсутності. У обох заявах одночасно висловлено позицію на підтримання позовних вимог у повному обсязі. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 19.11.2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Визначено місце, дату та час судового засідання у цій справі щодо її розгляду по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 23.12.2021 року о 10:30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 19.11.2021 року задоволено заяву позивачки про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, зокрема зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., та зареєстрованого у реєстрі за № 5745, про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 10 368 грн. 52 коп.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 23.12.2021 року судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час судового засідання у цій справі щодо її розгляду по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 11.02.2022 року о 12.30 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено заяву уповноваженого представника позивачки адвоката Волоховського О.І. про розгляд даної справи за їх відсутності, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено та визнається учасниками справи, 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5745, про стягнення з позивачки боргу за кредитним договором № 94655343000 від 08.08.2018 року, укладеним з АТ «УкрСиббанк», право вимоги за котрим у подальшому було відступлене за договором факторингу № 152 від 15.10.2019 року, згідно котрого правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «УкрСиббанк» став ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту (тіло кредиту) у розмірі 6 681 грн. 94 коп. та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 2 886 грн. 58 коп.. Крім того за вчинення цього виконавчого напису з позивачки на користь відповідача стягнено 800 грн.. Із місту зазначеного виконавчого напису видно, що нотаріус при його вчиненні керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (в редакції від 10.12.2014 року, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. від 13.10.2021 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 67138921 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена й у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. При цьому, перелік документів, за котрими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, котра ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд приймає до уваги також роз`яснення, котрі містяться у пункті 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом котрих визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Крім того, в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Висновок суду за результатами розгляду справи. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у складі, зокрема від 14.03.2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31.01.2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У межах даних пред`явлених позовних вимог суд, враховуючи також вищенаведені приписи, приходить до висновку про те, що вказана у виконавчому написі, вчиненому 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., та зареєстрованому у реєстрі за № 5745, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 10 368 грн. 52 коп., не може вважатися обґрунтованою, що дає підстави вважати, що цей приватний нотаріус при вчиненні зазначеного виконавчого напису не\~перевірила, чи подано на обґрунтування стягнення документи,\~згідно котрих стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. До того ж, у матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що кредитний договір № 94655343000 від 08.08.2018 року, котрий був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, та чи був він документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, станом на дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 5745, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 10 368 грн. 52 коп., законодавча підстава для його вчинення, а саме пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. За таких наведених вище обставин позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № ПН5327262 від 18.11.2021 року та квитанцією № ПН5327266 від 18.11.2021 року щодо сплати позивачкою судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього 1\~362 грн., - слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема в силу ухвалення рішення на користь позивачки, покласти на відповідача. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та сплати позивачкою судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення цієї позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved