Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [PERSON] з 16.08.2005 року являється основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1278. В даній квартирі разом зі нею зареєстровано ще троє осіб, а саме: її внук [PERSON] , [INFO] , її правнук [PERSON] , [INFO] , а також її син [PERSON] , [INFO] . Однак, фактично проживають за даною адресою лише троє осіб - вона з внуком та правнуком. [PERSON] за даною адресою не проживає вже тривалий час. Після того, як її син одружився, у них часто виникали непорозуміння і він добровільно вибув iз квартири [ADDRESS] та переїхав на постійне проживання до своєї дружини [PERSON] у квартиру [ADDRESS] . Згодом, [PERSON] почав їздити за кордон на тимчасові роботи. Після одної з таких поїздок відповідач прийшов і забрав усі свої особисті речі з квартири [ADDRESS] та більше не повертався. Між позивачем та відповідачем постійно були напружені стосунки, а після того, як син виїхав з квартири з усiма своїми речами, вони взагалі перестали спілкуватись. Місце його перебування на сьогоднішній день позивачу невiдоме. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в останній, просила позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча належним чином, неодноразово повідомлялася про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачеві неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1278 від 16.08.2005 року [PERSON] з 16.08.2005 року являється основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 287 від 03.02.2021 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Акту від 23.07.2020 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично там не проживає з 2005 року. Вказане також підтверджується Актом від 25.11.2020 року та Актом від 01.03.2021 року. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~ЖК\~України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК України, ст.\~29\~ЦК\~України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.\~64\~ЖК\~України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст.\~72\~ЖК\~України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.\~71\~ЖК\~України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, в якому позивач є наймачем, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування квартирою і, залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні її законних прав, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~280-282, 352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved