Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати, в обґрунтування зазначивши наступне. Починаючи з 11.12.2018 року по 14.04.2020 року вона перебувала у трудових відносинах з КНП «Уманська міська лікарня», де працювала на посаді молодшої медичної сестри палатної. Під час її перебування у трудових відносинах з відповідачем, їй в серпні 2019 року з боку останнього була нарахована, але вчасно не виплачена заробітна плата за цей місяць. У жовтні 2019 року вказана заробітна плата була виплачена без нарахування та виплати суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати, у зв`язку із затримкою строків її виплати. Така компенсація також не була нарахована та виплачена їй при звільненні 14.04.2020 року. Після її звільнення відповідач проводив часткове погашення заборгованості по невиплачених їй при звільненні сумах у квітні, червні, липні 2021 року без нарахування та виплати суми компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із затримкою строків її виплати. Позивачем визначено, що сума компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати становить 345,37 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради на її користь компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 345,37 грн. 02.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив КНП «Уманська Центральна міська лікарня», у якому просять відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КНП «Уманська міська лікарня» з 11.12.2018 року по 14.04.2020 року. Звільнена була за власним бажанням. Не погоджуючись із твердженням позивача щодо несвоєчасності виплати їй нарахованої компенсації, зазначають, що відповідно до п. 4.1.6 колективного договору між трудовим колективом та адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Уманська міська лікарня» Уманської міської ради на 2019-2024 роки визначено, що аванс сплачується до 17 числа кожного місяця, а за другу частину місяця до 5 числа наступного місяця за попередній. Отже, аванс за серпень 2019 року у розмірі 3000,00 грн. повинен бути виплачений не пізніше 17 серпня 2019 року, а заробітна плата за серпень 2019 року у розмірі 919,00 грн. не пізніше 05 вересня 2019 року Компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати має бути сплачена у разі, якщо затримка становить один і більше місяців, а позивачу заробітна плата у розмірі 919,05 грн. була виплачена 03.10.2019 року, тому відсутні підстави для такої компенсації. Також не можна враховувати при встановленні розміру компенсації індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, оскільки індекс споживчих цін публікується Держстатом після 10 числа кожного місяця і враховується на наступний місяць, а виплату авансу за серпень 2019 року у розмірі 3000,00 грн. було проведено 03.10.2019 року. Не погоджуються з тим, що 193,42 грн., що були виплачені у липні, як недораховані за березень, виплачені з порушенням строків, оскільки вони і нараховані були в липні після виявлення під час інспекційного відвідування Держпраці у Черкаській області 23 липня 2021 року. Щодо твердження несвоєчасної виплати коштів по листку непрацездатності, зазначають, що у відповідності до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, підставою для оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів страхувальника є виданий в установленому порядку листок непрацездатності, допомоги по тимчасовій непрацездатності добровільно застрахованій особі призначається управління Фонду, у якому вона зареєстрована, починаючи з шостого дня тимчасової непрацездатності. Дублікат лікарняного листа позивачем надісланий листом із заявою 19.03.2021 року. Протоколом засідання комісії із соціального страхування від 26.03.2021 року ухвалено уплатити дублікат листка непрацездатності та виплати за вказаним листом були проведені в день виплати авансу в КНП «Уманська ЦМЛ» 15.04.2021 року (перші 5 днів непрацездатності) та в день перерахування відповідних коштів Фондом соціального страхування 03.06.2021 року за решту днів непрацездатності. Тому також заперечують проти твердження позивача про несвоєчасну виплату коштів за лікарняним листом. У зв`язку із зазначеним, просять суд відмовити у задоволенні позову. На адресу суду 08 листопада 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що згідно листа управління Держпраці у Черкаській області від 17.09.2021 року 193,42 грн., виплачені у липні 2021 року були нараховані саме в березні 2020 року, але потім безпідставно проведено відрахування доплати. Управлінням Держпраці у Черкаській області було проведено перевірку з цього самого питання, але за звернення іншого працівника, та винесено припис КНП «Уманська центральна міська лікарня» про усунення безпідставного проведення відрахувань. Також наголошує, що виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. З приводу виплачених в жовтні 2019 року 3919,05 грн., то ці кошти не є зарплатою і авансом, як зазначає відповідач, а це виплати за її щорічну відпустку терміном 16 календарних днів починаючи з 15 серпня 2019 року. Відповідно до вимог чинного законодавства кошти за відпустку мають виплачуватися не пізніше ніж за три дні до її початку, тобто у цьому випадку не пізніше ніж 11 серпня 2019 року. Позивач погоджується із вірно застосованими відповідачем законодавчими нормами по виплаті 622,34 грн. та 2489,39 грн., але не погоджується із трактуванням відповідачем обставин при здійсненні вказаних виплат, а саме: за отриманням нею матеріального забезпечення нею було передано до уповноваженої особи в установі для заповнення зворотної сторони листка непрацездатності наступного дня після закриття листка непрацездатності 24.03.2020 р. Після одержання усних відмов від бухгалтерії у прийнятті лікарняного листка до оплати з 24.03.2020 року по 26.03.2020 року вона подала у письмовому вигляді дві заяви від 27.03.2020 року з доданим листком непрацездатності через секретаря та від 07.04.2020 р. направлена поштою повторно. На ці звернення від відповідача відповідей позивач не отримувала. Відповідачем визнається, що підставою для надання матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням) є, крім виданого у встановленому порядку листка непрацездатності, наявність акту розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, але відповідач приховав не зазначаючи у відзиві, що комісія була утворена лише після її звернення до управління Держпраці у Черкаській області від 18.01.2021 р., а акт розслідування затверджений 18.03.2021 р. Перевіркою було встановлено, що інженер з ОП не надіслав повідомлення про нещасний випадок до фонду соціального страхування за місцезнаходженням підприємства та не утворив комісію з розслідування нещасного випадку з нею. Оскільки дублікат листка непрацездатності видається на підставі довідки з місця роботи, яку відповідач відмовлявся їй видати і вона вимушена була звернутися через міського голову і таку довідку отримала лише 10.03.2021 року та одразу направила його поштою до відповідача, але нарахування не провели тому, що не було оформлено акт розслідування. Просить суд взяти до уваги те, що відповідачем протягом тривалого часу не було вчинено жодних дій для погашення суми заборгованості з виплати заробітної плати перед нею, тобто характер порушення права з боку відповідача у цьому випадку є свідомим і не містить ознак наявності у роботодавця бажання щодо відновлення порушених трудових прав. Посилаючись на відображення вказаних сум у звітності за ІІ квартал 2021 р., як виплати, які потрапили до витрат звітного періоду, у якому їх нараховують, хоче визначити термін нарахування липень 2021 р., що не може бути врахованим, оскільки вказаною нормою регулюється оподаткування витрат підприємства. Нарахування цих коштів у квітні 2020 року підтверджено відомостями про нарахування заробітної плати. У зв`язку із викладеним, просить суд не брати до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що ніякими доказами не спростовує позовні вимоги. В подальшому, 25.11.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якій посилаються на те, що таку відповідь ними було отримано 18.11.2021 року без будь-яких додатків. Просять суд не брати до уваги надану позивачем відповідь на відзив, також просять суд відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування такої позиції зазначаючи аналогічні доводи, що викладені у відповіді на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному об`ємі, пояснила, що працювала в КНП «Уманська центральна міська лікарня», з роботи була звільнення за власним бажанням. Оскільки відповідачем, за період її роботи, мало місце порушення строків виплати їй заробітної плати, в тому числі лікарняних виплат та відпускних, вона і вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Провівши відповідні розрахунки, нею визначено, розмір компенсації, яку вона просить стягнути з відповідача, з урахуванням строків прострочення та індексу інфляції. Так, в жовтні 2019 року їй було виплачено заробітну плату за серпень 2019 року, компенсація становить 27,43 грн.; у липні 2021 року виплачені кошти за березень 2020 року, компенсація 21,08 грн.; виплата у квітні 2021 року за березень 2020 року, компенсація 52,90 грн. та виплата у червні 2021 року за квітень 2020 року, компенсація 243,96 грн., а всього 345,37 грн. і цю суму вона і просить стягнути з відповідача на її користь. Звертає увагу суду, що представник відповідача свідомо викривляє обставини справи, оскільки компенсація за прострочення невиплачених їй сум відноситься не до виплати авансу та зарплати, а коштів за відпустку та, у зв`язку із перебуванням на лікарняному. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, не вбачає підстав для виплати компенсації позивачу по справі, підтримала в повному обсязі факти, викладені у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив. Пояснила, що кошти, нараховані в серпні 2019 року та виплачені в жовтні 2019 року, тобто в цьому випадку строк затримки заробітної плати становить менше одного календарного дня, тому компенсація у цьому випадку нарахована не може бути. Дійсно в березні 2020 року позивачу було виплачено кошти за липень 2020 року, але нараховані вони були в березні 2020 року, після виявлення інспекцією держпраці порушення, тому не може бути стягнуто компенсацію, оскільки виплачені вони були своєчасно. Кошти, на підставі лікарняного листа, були виплачені у межах строків, а саме за перші п`ять днів лікарняного в авансовий платіж, а усі інші дні перебування позивача на лікарняному в день перерахування таких коштів Фондом соціального страхування, що також не дає підстав для нарахування компенсації. У зв`язку з тим, що кошти позивачу виплачувалися без порушення визначених строків, вона просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно відмітки у трудовій книжці [NUMBER] , виданої на ім`я позивача по справі [PERSON] , остання згідно наказу № 338-кл від 10.12.2018 року прийнята до КНП «Уманська міська лікарня» на посаду молодшої медичної сестри інфекційного відділення по переводу. 14.04.2020 року її звільнено із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Згідно табелю робочого часу сестри медичної палатної [PERSON] та інформаційної довідки виконавчого комітету Уманської міської ради від 11.08.2021 року за серпень 2019 року [PERSON] було нараховано 4868,39 гривень, виплачено заробітну плату у розмірі 919,05 гривень та аванс у розмірі 3000,00 гривень. З 15.08.2019 року по 31.08.2019 року [PERSON] перебувала у відпустці тривалістю 16 календарних днів. Вказані кошти були зараховані на зарплатну картку позивача по справі 03.10.2019 року, що підтверджується копією виписки по надходженням по картці, виданої АТ КБ «Приватбанк». Згідно інформаційної довідки директора КНП «Уманська міська лікарня» з 28.02.2020 року по 23.03.2020 року [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні КНП «Уманська міська лікарня» з видачею листка непрацездатності, тому за цей період заробітна плата не нараховувалася. В квітні 2020 року було здійснено нарахування, в тому числі за березень 2020 року, крім лікарняних (лист непрацездатності [PERSON] не надано). Згідно виписки по надходженням по картці, виданої АТ КБ «Приватбанк» 30.07.2021 року на рахунок [PERSON] нарахована заробітна плата від КНП «Уманська міська лікарня» у розмірі 193,42 грн. Зазначені кошти були недораховані відповідачем позивачу внаслідок доплати до мінімальної заробітної плати, що було виявлено під час проведення перевірки, про що складено Акт інспекційного відвідування від 23.07.2021 року та проведено такий перерахунок на виконання припису управління Держпраці у Черкаській області. Згідно виписки по надходженням по картці, виданої АТ КБ «Приватбанк» 15.04.2021 року на рахунок [PERSON] зараховано 622,34 грн. та 03.06.2021 року 2489,39 грн. за лікарняним листом, згідно до якого [PERSON] хворіла з 28.02.2020 року по 23.03.2020 року. У відповідності до приписів\~ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 1 та 2 статті 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч.1 ст.21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Обчислення триденного строку для виплати заробітної плати за час відпустки здійснюється в календарних днях. Це випливає зі ст. 115 КЗпП, що встановлює граничні строки для виплати заробітної плати, у тому числі й за час щорічної відпустки, саме в календарних днях. Такої ж думки додержується Мінсоцполітики у своєму листі від 02.10.2019 № 1432/0/206-19. Частиною 5 ст.241-1 КЗпП визначено, що коли строки визначаються днями, то їх обчислюють із дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Враховуючи зазначене вище, між днем виплати заробітної плати за час відпустки і днем початку відпустки має бути не менше трьох календарних днів. Якщо день виплати припадає на вихідний, то відпускні потрібно виплатити напередодні. Згідно з ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Також, відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-111 вказано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума\~\~компенсації\~\~обчислюється,\~\~шляхом\~\~множення\~\~суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу(інфляція місяця, за який виплачується дохід до уваги не береться). Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання ціп на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. У випадку порушення встановлених статтею строків виплати заробітної плати, працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого\~\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Так, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за і період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-ПР/2013 положенню\~ст. 233 КЗпП України надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звертатися до суду з позовом про стягнення суми індексації заробітної оплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмежень будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Із правового висновку, викладеному Верховним Судом України у рішенні № 6-43цс14 від 21 травня 2014 року вбачається, що: «Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20грудня 1997року №1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно п. 2 «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (із наступними змінами), компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс на споживчі товари і тарифів на послуги за цей час період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. Якщо виплата заборгованості із заробітної плати провадиться до опублікування Держкомстатом індексу споживчих цін за останній місяць перед виплатою суми заборгованості, під час розрахунку суми компенсації на період до опублікування зазначеного індексу споживчих цін за згодою працівника для розрахунків застосовується індекс споживчих цін за попередній місяць. Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). За положеннями\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6\~81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так, суд дослідивши обставини справи, доводи позивача та заперечення представника відповідача, прийшов до висновку, про обґрунтованість вимог позивача та необхідності стягнення коштів у відповідності до розрахунків позивача, які зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні було встановлено, що позивач перебувала у щорічній відпустці терміном 16 календарних днів починаючи з 15.08.2019 року, тому зазначені кошти мали б бути їй виплачені за 3 дні до початку відпусти, але виплачені були 03 жовтня 2019 року, що підтверджується письмовими доказами у справі та проти чого не заперечував і представник відповідача в судовому засіданні, а також у наданому до суду відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Також в судовому засіданні було встановлено, що в березні 2020 року позивач згідно листа непрацездатності перебувала на лікарняному, кошти за який їй було виплачено лише у червні 2021 року. Представник відповідача в судовому засіданні, та у наданих письмових поясненнях, зазначив про те, що ці кошти були виплачені у такий період, одразу після отримання ними від позивача дубліката листка непрацездатності, що суд не може взяти до уваги, оскільки позивачем надано копію лікарняного листа та копію заяви від 27.03.2020 року, у якій вона просить прийняти до опрацювання лист непрацездатності. На вказаній заяві наявний штамп реєстрації КНП «Уманської центральної міської лікарні». Заперечення представника відповідача з приводу несвоєчасної виплати позивачу не донарахованої заробітної плати за березень 2020 року у розмірі 193,42 грн., яка була виплачена позивачу в липні 2021 року, також не знайшли свого підтвердження, оскільки управлінням Держпраці у Черкаській області було вчинено припис щодо усунення виявлених порушень виплати заробітної плати, в тому числі і позивачу по справі в липні 2020 року. У зв`язку із зазначеним, враховуючи, що в рамках таких позовних вимог, на відповідача покладено обов`язок спростувати відсутність заборгованості перед позивачем та обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за доцільне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та вчасної виплати заробітної плати. За вказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідності у їх задоволенні в повному обсязі, а протилежного відповідачем не спростовано. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved