Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 07 грудня 2021 року звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначив, що 12 серпня 2017 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, в якому [INFO] народилась дочка [PERSON] . Вказав, що спільне життя з відповідачем у позивачки не склалось, у зв`язку з чим з липня 2021 року вона з дочкою [PERSON] проживає у батьків в с.Піски Річицькі. При цьому відповідач в добровільному порядку допомоги на їх утримання не надає, хоча має постійне місце роботи, працюючи водієм 5 ДПРЧ ДСНС України у Волинській області (м.Нововолинськ) і систематично отримує заробітну плату. Окрім основного місця роботи відповідач неофіційно працює на меблевій фабриці, у зв`язку з чим має додатковий дохід. Інших дітей, окрім спільної з позивачкою дочки, а також непрацездатних батьків відповідач не має, його здоров`я дозволяє працювати та заробляти кошти. В той час позивачка не в змозі одноосібно покривати витрати на утримання дочки [PERSON] , зокрема на харчування, одяг, шкільний інвентар, мобільний зв`язок та інші потреби, оскільки від першого шлюбу має ще сина [PERSON] , [INFO] . Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ст.84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Від представника позивача на адресу суду 25 січня 2022 року надійша заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою останній просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання змінених позовних вимог, представник відповідача - із заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача та визнання змінених позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 12 серпня 2017 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №42. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12 листопада 2019 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області №1057 від 25.11.2021 [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьками в житловому будинку останніх. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2022 року на дітей віком до 6 років становить 2100 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, працює в 5 ДПРЧ Управління ДСНС України у Волинській області, отримує додатковий дохід, неофіційно працюючи на меблевій фабриці. Вказані обставини не заперечувались відповідачем та його представником. Враховуючи зазначене, з урахуванням позиції відповідача, який не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дочки, а також беручи до уваги положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом вказаної норми права можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачений. Відповідач є особою молодого працездатного віку, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати за станом здоров`я та щодо наявності інших утриманців. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці в розмірі 900 грн щомісячно, про що останній не заперечував. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 22.11.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Панасюком І.І.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ№1054 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Панасюком І.І.; акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 19.01.2022, відповідно до якого [PERSON] було надано правову допомогу на загальну суму 2000 грн; квитанції до прибуткового касового ордера серії 02БС №681186, серії 02БС №681192, відповідно до якого адвокатом Панасюком І.І. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 грн. При розгляді справи відповідач визнав позов та заявлені витрати на правничу допомогу. Отже, враховуючи складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також беручи до уваги те, що відповідачем було визнано розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] 2000 грн понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, а відповідач, реалізувавши передбачене ст. 206 ЦПК України право, визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору за дві позовні вимоги, що становить 908 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved