Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав та застосування відповідальності за несплату аліментів звернулася [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 06.09.2014 вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17.09.2019 шлюб між ними було розірвано. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, тому в 2019 році нею було подано позов про стягнення аліментів та судом прийнято рішення про з стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення було звернене до виконання, однак відповідач аліменти сплачував нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 49200 грн. Зазначає, що відповідач, будучи батьком [PERSON] , з 2019 року участі у вихованні та утриманні дитини не брав і не бере, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не навідує її, не цікавиться її життям, не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток та не сплачує аліменти на її утримання. Посилаючись на те, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради рекомендує позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] . Крім того, вказуючи про те, що [PERSON] допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим в неї, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з останнього пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів, просить стягнути з нього неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 9740 грн. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву, зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору надіслати суду пояснення щодо позову у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався. 29.11.2021 на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області надійшло пояснення щодо позову. Орган опіки та піклування повідомив, що до них надійшло звернення [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Органу опіки та піклування стало відомо про те, що [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не телефонує їй, не намагається з нею зустрічатися, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, матеріально не допомагає та аліментів не сплачує. На підставі наведеного, вивчивши ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача та представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради позов підтримали. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просить позов задоволити. Представник позивача пояснила, що з 06.09.2014 позивачка перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . 17.09.2019 рішенням Острозького районного суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано. Зазначила, що у 2019 році у зв`язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та судом прийнято рішення про з стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення було звернене до виконання, однак [PERSON] аліменти сплачував нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 49200 грн. Зазначає, що відповідач з 2019 року участі у вихованні та утриманні дитини не брав і не бере, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не навідує її, не цікавиться її життям, не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток та не сплачує аліменти на її утримання. Посилається на те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та просить позбавити його батьківських прав. Крім того, вказуючи на те, що [PERSON] допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим в позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з останнього пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів, просить стягнути з [PERSON] неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 9740 грн. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради пояснила, що в службу в справах дітей надійшло звернення [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо їхньої малолітньої доньки [PERSON] . Зазначила, що проведеною перевіркою було встановлено, що, будучи батьком малолітньої [PERSON] , [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки. Малолітня [PERSON] проживає з матір`ю, яка піклується про неї та забезпечує її всім необхідним. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість їх виконувати, не бере ніякої участі у вихованні дочки, не цікавиться її життям, навчанням, розвитком та здоров`ям, аліменти на її утримання не сплачує, що призвело до утворення заборгованості. Вивчивши ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивачки та, відповідно, бабусею [PERSON] . Вказала, що [PERSON] не цікавиться життям дитини, не приїжджає до неї, не спілкується з нею та, знаючи номер телефону дитини, навіть їй не телефонує. Пояснила, що її дочка та [PERSON] , перебуваючи в шлюбі проживали в м.Острог в орендованій квартирі, а згодом в будинку по [ADDRESS] . Пояснила, що шлюб між ними було розірвано у вересні 2019 року, після цього [PERSON] виїхав з м.Острог та з того часу жодних відносин з дитиною не підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та їй відомо про те, що батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітньої [PERSON] та більше 3 років вона його за місцем проживання дитини не бачила. Пояснила, що раніше батько дитини телефонував, а вже 3 роки життям дитини не цікавиться, не приїжджає та не телефонує. З досліджених в письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.07.2015, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення Острозького районного суду від 17.09.2019, [PERSON] та [PERSON] з 06.09.2014 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17.09.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки Острозького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Ромашка» Острозької міської ради Рівненської області від 10.06.2021 №35 встановлено, що [PERSON] з 10.09.2018 відвідувала вказаний ДНЗ, батько дитини у закладі дошкільної освіти не з`являвся, дочкою не цікавився. Згідно довідки Острозької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 від 27.10.2021 №02-221, на даний час [PERSON] навчається в 1 класі Острозької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що батько дитини участі у вихованні та утриманні дочки не бере, не телефонує їй, не намагається зустрічатися з дитиною в навчальному закладі або вдома, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, матеріально дитину не забезпечує. Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 21.10.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З пояснень представника позивача, представника органу опіки та піклування, свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню дочки, не створює належних умов для її проживання, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком. З матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини має місце протягом тривалого часу, що було підставою для прийняття висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). 08.07.2021 головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було проведено розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки і, відповідно до довідки зазначеного відділу №14162, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки за період з березня 2020 року по червень 2021 року становила 49200 грн. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем взагалі не сплачувались, що відповідно до ст.196 СК України є підставою для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Суд приймає вищезазначений розрахунок заборгованості по аліментах, як належний доказ по справі, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у [PERSON] , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з нього пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів. Водночас, щодо визначення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов`язань боржником, суд зазначає наступне. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів потрібно з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Позивачем надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 01.03.2020 по 30.06.2021 становить 9740 грн. Позивач просить стягнути неустойку за період з 01.03.2020 по 30.06.2021 включно та даний період включено в розрахунок заборгованості, наданий державним виконавцем. Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить: 01.03.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.04.2020 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. 01.05.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.06.2020 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. 01.07.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.08.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.09.2020 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. 01.10.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.11.2020 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. 01.12.2020 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.01.2021 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн 01.02.2021 - 2000 грн. х 1% х 28 днів = 560 грн. 01.03.2021 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.04.2021 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. 01.05.2021 - 2000 грн. х 1% х 31 день = 620 грн. 01.06.2021 - 2000 грн. х 1% х 30 днів = 600 грн. всього за період - 9740,00 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком пені, відповідно до якого розмір неустойки (пені) за період з 01.03.2020 по 30.06.2021 становить 9740 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Факт невиконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем. Одночасно, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем на утримання дитини не сплачувались взагалі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , покладених на нього судовим рішенням. Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів та будь-яких доказів не надав. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст.196 СК України. Одночасно суд враховує, що згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не налагоджує стосунки з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дочки, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її життям, не спілкується із дитиною та не піклується про її стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.150, 164, 180-183, 191, 196 СК України,

Outcome: approved