Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

11 січня 2022 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач посилався на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 011699 від 22.10.2020 встановлено, що 22.10.2020 о 15 год 00 хв. [PERSON] на Канівському водосховищі Київської області в районі с. Балико-Щучинка, грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби з човна забороненим методом багріння спінінгом, оснащеним забороненим колючим знаряддям "драчем". При цьому виловив риби: судак - 4 шт., загальною вагою 6 кг, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 2040 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» і несе відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/1275/20 від 05.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України постановою суду не вирішено. Згідно розрахунку розміру шкоди [PERSON] нанесено збитків рибному господарству України на загальну суму 2040 грн. Розрахунок матеріальної шкоди проведено відповідно до Постанови КМУ від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Оскільки на даний час шкода, завдана рибному господарству України відповідачем добровільно не відшкодована, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 2040 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди на користь Ржищівської територіальної громади Обухівського району Київської області та стягнути судові витрати у розмірі 2270 грн на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявивши у позовнійзаяві клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 7). Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 11 лютого 2022 року, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не надавав. У судове засідання відповідач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заявивши 11.02.2022 клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримував. Отже, суд вирішив розглядати справу без участі сторін, у порядку, передбаченому ч.1 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Згідно протоколу № 011699 від 22.10.2020 встановлено, що 22.10.2020 о 15 год 00 хв. [PERSON] на Канівському водосховищі Київської області в районі с. Балико-Щучинка, грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив з човна забороненим методом багріння спінінгом, осніщеним забороненим колючим знаряддям "драчем". При цьому виловив риби: судак - 4 шт., загальною вагою 6 кг, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 2040 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Постановою Кагарлицького районного суду Київської області у справі № 368/1275/20 від 05.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с.10). Норми права, застосовані судом. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем порушенням законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишньої природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно зі ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до п. 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів. Згідно такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 - оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги встановлена (станом на час вчинення адміністративного правопорушення) за: судак - 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та складає 510 грн. за 1 штуку. Зазначені та встановлені судом обставини за положеннями ст.82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно ч. 1ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст.40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря. Водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди (Ржищівській територіальній громаді). За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оцінка судом аргументів сторін, доказів. Позивачем належними та допустимими доказами доведено заявлені позовні вимоги. Згідно роз`яснень даних у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК. Будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог відповідач в порядку вимог ст. 81 ЦПК України суду не надав, подав письмову заяву про визнання позовних вимог. Оскільки постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.02.2021 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що на нього слід покласти цивільну відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди, яку він завдав своїми неправомірними діями. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, позовні вимоги Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 413 від 09.12.2021 про сплату судового збору у сумі 2270 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В порядку, передбаченому ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалось.

Outcome: approved