Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн щомісяця і до досягнення повноліття дитини. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 16.12.2010. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка після шлюбу залишилася мешкати разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також на утриманні позивача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей від інших шлюбів- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач на даний час не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 16.12.2010. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.11.2007). Позивач зазначає, що відповідач не забезпечує дитину матеріально, дитина знаходиться на повному забезпеченні позивача. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується актом ОСН № 57 від 17.01.2022. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з викладеного, а також враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача приймати участь в утриманні дитини та обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів. За змістом ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved