Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просив зобов`язати Корсунь-Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходи щодо зняття арешту з майна, розташованого за адресом [ADDRESS] (60 років СРСР) шляхом внесення відповідних змін в Державний реєстр речових прав та усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що згідно договорів купівлі-продажу, укладених 21.12.2001 року, 29.11.2002 року він є власником приміщень, які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Державним виконавцем Корсунь-Шевченківського РУЮ 01.03.2007 року винесено постанову серії АА №769335 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все майно, що належить кооперативному підприємству «Хлібзавод» за адресою [ADDRESS] , а також заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить кооперативному підприємству «Хлібзавод». Вказаний арешт був накладений на підставі ухвали №10/982 від 15.02.2007 року господарського суду Черкаської області в межах виконавчого провадження №2978741. Разом з тим, позивач стверджує, що арешт накладений на майно, яке не належить кооперативному підприємству «Хлібзавод», а належить на праві власності йому на підставі договору №6 купівлі-продажу аукціонних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 21.12.2001 року та договору купівлі-продажу аукціонних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 29.11.2002 року. На даний час вказане виконавче провадження вважається закінченим, його матеріали знищені, проте арешт не знятий, що створює перешкоди для позивача у володінні та розпорядження належним йому майном. У судове засідання сторони не з`явилися, направивши до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу аукціонних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 21.12.2001 року Корсунь-Шевченківське районне споживче товариство зобов`язується передати у власність [PERSON] 26/100 частки адміністративного приміщення «А», яке знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею розміром 217,6 кв м, який зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього вартість, яка визначена у договорі (а.с.5-6). Згідно договору №6 купівлі-продажу аукціонних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 21.12.2001 року Корсунь-Шевченківське районне споживче товариство зобов`язується передати у власність [PERSON] 28/100 частки приміщення хлібзаводу «Б», яке знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею розміром 670,5 кв м, який зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього вартість, яка визначена у договорі (а.с.7-8). Згідно договору купівлі-продажу аукціонних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 29.11.2002 року Корсунь-Шевченківське районне споживче товариство зобов`язується передати у власність [PERSON] 37/100 частки приміщення хлібзаводу «Б», яке знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею розміром 886,4 кв м, який зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього вартість, яка визначена у договорі (а.с.9-10). Вище вказані договори купівлі - продажу є чинними та зареєстровані у Корсунь-Шевченківському бюро технічної інвентаризації. Господарським судом Черкаської області винесено ухвалу №10/982 від 15.02.2007 року, згідно якої накладено арешт на все майно кооперативного підприємства «Хлібзавод», на підставі якої державним виконавцем Корсунь-Шевченківського РУЮ 01.03.2007 року винесено постанову серії АА №769335 про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все майно, що належить кооперативному підприємству «Хлібзавод» за адресою [ADDRESS] , а також заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить кооперативному підприємству «Хлібзавод» (а.с.12). Вказані відомості внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за №44877231 (а.с.11). Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.03.2008 року у справі №10/982 кооперативне підприємство "Хлібзавод", Черкаська область м.Корсунь-Шевченківський вул. 60 років СРСР, код 32324075, як юридичну особу, ліквідовано у зв`язку з банкрутством, провадження у справі припинено, а копія даної ухвали судом скерована сторонам у справі, державному реєстратору та відділу ДВС у Корсунь-Шевченківському районі. Вказана обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень 1505067. Відповідно до ст.\~16\~ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ч.1,2 ст.319 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. В роз`ясненнях в п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Приписами ч.ч. 1, 2, ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно положень\~п.8\~ч.1\~ст.37\~ Закону\~України «Про\~виконавче провадження»\~№ 606-XIV\~від 21\~квітня 1999\~року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Приписами ч.2\~ст.\~50\~Закону України\~№606-ХІV\~передбачено,\~що у\~ разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно довідки, виданої 21.12.2021 року №18854 (а.с.14-15) у Корсунь-Шевченківському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №2978741 згідно ухвали №10/982 від 15.02.2007 року, винесеної господарським судом Черкаської області про накладення арешту на майно кооперативного підприємства «Хлібзавод». 20.02.2007 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 06.03.2007 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (виконано реально). Вказане виконавче провадження знищене. Приписами ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який був чинним станом на 27.03.2008 року, тобто на дату оголошення кооперативного підприємства «Хлібзавод» ліквідованим, було передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, в т.ч., скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Оскільки суд повідомив заінтересованих осіб про ліквідацію КП «Хлібзавод», але останніми не було вжито передбачених законом заходів щодо зняття арешту з майна ліквідованого підприємства до теперішнього часу, арешт, накладений у 2007 році, залишився не знятим. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до накладення вказаного спірного арешту у 2007 році, частина вказаного спірного майна була придбана позивачем на законних підставах у 2001 році, внаслідок чого вбачається сумнівним саме накладення даного арешту на все майно, що знаходилося за адресою [ADDRESS] , але оскільки позивачем не заявлено вимоги про визнання його права власності на спірне майно, тому суд розглянув справу в межах позовних вимог щодо звільнення майна з-під арешту. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про правомірність триваючого арешту на майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки зареєстроване за вказаною адресою підприємство є ліквідованим з 2008 року, а тому відсутні підстави існування арешту вищезазначеного майна. Судом також не встановлено наявності відкритого виконавчого провадження, у якому позивач є боржником та правомірності арешту його майна.. Жодних доказів, які б спростовували вимоги позивача щодо зняття арешту відповідач не надав. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, внаслідок чого останній позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, право на яке він набув на законних підставах, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію обтяження вказаного майна, що в даному випадку є ефективним способом захисту його порушеного права.

Outcome: approved