Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

22.12.2021 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №79803 від 12.06.2021, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20 901,93 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2021 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №79803, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №216/07-КІ від 01.02.2007, укладеним з ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами 000486-с від 13.02.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами ВФ/01 від 8.04.2021 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 08.04.2021 по 25.05.2021 у розмірі 20 251,93 грн., що включає: 3 651,93 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 600 грн. - строкова заборгованість за комісією, а також за вчинення даного виконавчого напису стягнуто з позивача 650 грн., загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить - 20 901,93 грн. За постановою приватного виконавця Кушніра О.В. від 26.11.2021 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Строк дії Кредитного договору №216/07-К1 від 01.02.2007 до 01.02.2010. Позивач зазначає, що нотаріусом, на час вчинення спірного виконавчого напису, не з`ясовано чи не пропущено ТОВ «Вердикт Капітал» строк позовної давності, а так само, трирічний строк з днів виникнення у нього права вимоги, що вимагає п. 3 глави 16 розділу ІІ Прядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Укладений між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів направлення стягувачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. Не надано самого розрахунку заборгованості, з чого б вбачалось нарахування комісії, які заявлені до стягнення, період їх нарахування. Позивач вважає, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов його вчинення, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (а.с.1-7). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.12.2021 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.23-24). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.25). 21.01.2022 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальність боржника перед стягувачем. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорювальному виконавчому написі заборгованість, модна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила протилежне. Разом з тим, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів. що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. за відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису (а.с.34-38). Позивач подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представники відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 16.02.2022 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів, з урахуванням вихідних днів, та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що 01.02.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір №216/07-К1. За умовами договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сум 10 000 грн. з оплатою по процентній ставці 0,0001%. Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 01.02.2010 (а.с.10-11). 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №79803, на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, підтвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, про звернення стягнення з [PERSON] , як є боржником за кредитним договором 216/07-КІ від 01.02.2007 укладеним публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13.02.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ВФ/01 від 08.04.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» найменований стягувачем, заборгованість за кредитним договором 216/07-КІ від 01.02.2007. Строк платежу за кредитним договором 216/07-Кі від 01.02.2007 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.04.2021 по 25.05.2021.Суман заборгованості складає 20 251,93 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 651,93 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 16 600 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача у розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 20 901,93 грн. (а.с.8). 26.11.2021 приватним виконавцем Кушніром Олегом Вікторовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, №79803 виданого 12.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 20 901,93 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний правовий висновок «…постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23». Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис від 12.06.2021 був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17. Відповідно до практики Верховного Суду КЦС №758/14854/20 від 10.10.2021 неотримання боржником вимоги про усунення порушень від стягувача, означає неможливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. У позовній заяві позивач зазначає, що 20.12.2021 між ним та адвокатом Дудоровою О.О. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат понесені позивачем на правову допомогу адвоката становлять5 000 грн., які просить стягнути з відповідача. Адвокат Дудорова О.О. здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001019 від 30.06.2015 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] від 20.12.2021 (а.с.14-15). До позову додано договір про надання правової допомоги від 20.12.2021, що укладений між адвокатом Дудоровою Ольгою Олегівною та Котурбаш Миколою Ігоровичем, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту при розгляді справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області (а.с.16-17). Додатком №1 до договору від 20.12.2021 передбачено розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого сторони домовилися, за договором можуть надаватися наступні послуги та в такій вартості: усна консультація з вивчення матеріалів - 500 грн. (30 хв.), вивчення та аналіз судової практики - 500 грн. (30 хв.), складання та подання позовної заяви - 1 500 грн. (1 год. 30 хв.), складання інших процесуальних клопотань (відзиву, клопотань, заяв тощо) - 500 грн. (30 хв.), представництво позивача у судовому засіданні, в залежності від кількості засідань - 2 000 грн, (2 год.) (а.с.18). З акту приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2021 від 20.12.2021 вбачається, адвокатом Дудоровою О.О. надано послуги передбачені договором, а [PERSON] їх отримано. Вартість послуг адвоката склала 5000 грн. У клієнта претензій до якості виконаних робіт немає. Цей акт є підставою для розрахунків, порядок яких визначений у договорі. Акт складений у двох екземплярах (а.с.19). Відповідно до довідки виданої адвокатом Дудоровою О.О. від 20.12.2021 №01/12 виданої [PERSON] про те, що за надання юридичної допомоги по договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2021, а саме підготовка позовної заяви (представництво інтересів в суді) в Івано-Франківський міський суд за позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про скасування виконавчого напису, сплачено за домовленістю 5 000 грн. (а.с.20), про що також надано квитанцію до прибуткового касового ордера №09 від 20.12.2021, відповідно до якого прийнято від [PERSON] 5000 грн. (а.с.21) 21.01.2022 стороною відповідача подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки відповідач категорично не погоджується із даною сумою, просить врахувати середній заробіток плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача. Відповідно до розрахунку сторони відповідача витрати повинні були складати 271 грн., але аж ніяк не 5000 грн., за справу незначної складності. Разом з тим, дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) та участі у судових засіданнях. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст.ст 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з вищевикладеним, з відповідача на користь позивача слід стягнути, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved