Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, просила позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 19.10.2012 року по 10.12.2015 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа № 173/2254/15 від 29.01.2016 року з відповідача стягуються аліменти у сумі 700,00 грн. щомісячно на утримання доньки до її повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментам становить 157092,00 грн. за період з листопада 2015 року по вересень 2021 року. Відповідач з 2015 року перестав надавати дитині будь-яку матеріальну допомогу на її утримання, має велику заборгованість по сплаті аліментів, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і практично ніяким чином не цікавився своєю донькою, з серпня 2020 року дитину не бачив, інтересу до неї не виявляє, що на її думку є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо доньки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.10.2012 року по 10.12.2015 року, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач у часті у вихованні та утриманні доньки не приймає. Станом на 01.10.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 157092,00 грн., що підтверджується довідкою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування в особі Верхньодніпровської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, батько взагалі не приймає участі у вихованні доньки, її не відвідує та не спілкується з нею, ухиляється від утримання дитини, має заборгованість по аліментах. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до доньки є байдужим, дитиною опікується мати, перешкод з боку якої у спілкуванні відповідача з дитиною судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved