Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, на стороні відповідача, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради, про визнання боргів спільним зобов`язанням подружжя, просила суд: визнати боргові зобов`язання за розписками від: - 8 вересня 2014 року, якою позичено 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -4 вересня 2015 року, якою позичено 110 000 (сто десять тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -10 жовтня 2015 року, якою позичено 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -15 серпня 2017 року, якою позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -23 серпня 2017 року, якою позичено 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року, якою позичено 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року, якою позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -10 лютого 2018 року, якою позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; - 14 лютого 2018 року, якою позичено 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] , - спільними боргами подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею у зв`язку зі сплатою судового збору. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] [INFO] у них народилась дитина - син [PERSON] . За ствердженням позивача, за час фактичних шлюбних відносин у неї з [PERSON] склався спільний побут та господарство. Вони почали проживати разом та виховувати спільну дитину. Зазначає, що в період фактичних шлюбних відносин вона працювала з 2000 року по 2008 рік на посаді менеджера комерційного підприємства «Винконцерн»; з 01.11.2008 року по 30.09.2012 рік на посаді комерційного директора ПП «Єверест». 24.05.2014 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Її чоловік був засновником ПП «Єверест». Позивач вказує, що разом з чоловіком вони займались ресторанним бізнесом та розвивали ресторан «Клумба» по вул. Ізмаїльський в м. Білгород-Дністровському. Стверджує, що маючи досвід в комерційній сфері, вона займалась бухгалтерією та веденням фінансових звітів. Поміж з тим, вони разом з чоловіком купували нове обладнання, повністю змінили меблі, техніку та здійснили капітальні поліпшення. Також, у 2006 та 2010 році вони з чоловіком за спільні кошти купили 2 автомобілі Toyota, 1998 року випуску та 2004 року випуску. Також ними було придбано квартиру [ADDRESS] . Крім того, в 2013 році було завершено будівництво в дачному кооперативі «Комунстрой-1»/(район Лиманський) смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, дачний будинок 1033 та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.01.2013 року. Проте, у 2013 році стан здоров`я її чоловіка погіршився та в нього було виявлено онкологічне захворювання. В період лікування та після операційної реабілітації її чоловік значний час дня проводив у ліжку, вживав ліки, мав дієтичний раціон харчування та був обмежений у русі. В цей період, нею власними зусиллями здійснювалось управління ресторанним бізнесом, так само вона доглядала за своїм чоловіком, супроводжувала його до лікарів, в т.ч. і за кордоном. З часом, стан здоров`я [PERSON] погіршився, та вони були вимушені на довгий період покинути Україну та розпочати довге лікування в р. Ізраїль. Допомоги від родичів та друзів на лікування не надходило, тому вони з чоловіком були вимушені оплачувати лікування за власні кошти. Грошей на лікування, проживання та харчування в р. Ізраїль не вистачало. У зв`язку з тим, що вони тривалий час не мали можливості контролювати їх бізнес, він почав приносити збитки. Періодично, повертаючись до України вона була вимушена позичати кошти, необхідні для після операційної реабілітації її чоловіка. Намагаючись врятувати життя своєму чоловікові, вона почала, в інтересах сім`ї позичати кошти, а саме для проходження курсу хіміотерапії [PERSON] в Ізраїльській лікарні. Вказує, що було позичено кошти у наступних громадян: - 8 вересня 2014 року позичено 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -4 вересня 2015 року позичено 110 000 (сто десять тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -10 жовтня 2015 року позичено 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -15 серпня 2017 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -23 серпня 2017 року позичено 250 000 (двісті п`тдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року позичено 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -10 лютого 2018 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; - 14 лютого 2018 року позичено 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] . Позивач вказує, що після багатьох років лікування її чоловік помер в р. Ізраїль. Витрати, пов`язані з перевезенням тіла чоловіка та його похованням, вона взяла на себе, знов ж таки будучи вимушена позичити гроші. Тож, посилаючись на тому факті, що визнання боргів спільними зобов`язаннями подружжя необхідне для наступного оформлення спадкових прав та обов`язків спадкоємців, просила її вимоги задовольнити. Не погодившись з доводами та заявленими вимогами позивача, від відповідача [PERSON] надійшов письмовий відзив, згідно якого відповідач вказував про наявність у нього ґрунтовних сумнівів, викликаних існуванням сум грошових коштів, що нібито передавались позивачу від інших осіб, адже деякі кредитори позивача, зокрема [PERSON] та [PERSON] відповідно до даних реєстру нерухомого майна не мають у власності жодної одиниці нерухомого майна. Матеріали справи не містять доказів того, що умовні кредитори позивача мали джерело походження такої великої кількості грошей, відсутні відомості щодо легальної підприємницької діяльності, продажу майна, а також того, що вони реально були в змозі позичити такі кошти позивачу. Більш того, не зрозуміло у який саме спосіб позивач збиралась повертати запозичені кошти у розмірі 910\~000 доларів США., маючи у своїй власності нерухомість у розмірі 33/100 будинку, в якому позивач проживає разом зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] . На думку відповідача, складається висновок, що дії позивача щодо написання розписок на її ім`я, як одного з подружжя, нібито за мовчазною згодою [PERSON] спрямовані лише на заволодіння майном покійного шляхом подальшого звернення стягнення на його майно через боргові зобов`язання підставних осіб. Інші сумніви відповідача стосуються дійсності витрат позивача умовно отриманих коштів в інтересах сім`ї. Зазначає, що разом сума за вищевказаними медичними рахунками становить 192\~783,81 доларів США. Відомостей стосовно проведення трансплантації кісткового мозку, матеріали справи або висновки ООКЛ не містять. Матеріалами справи не встановлено, хто саме оплачував грошові кошти за вищевказаними рахунками, з яких саме банківських рахунків, якщо взагалі ці кошти було сплачено. За його підрахунками, хвороба [PERSON] взяла свій початок у 2013 році/перша дата аналізів 05.09.2013 року/, надалі періодичні стаціонарні лікування в ООКЛ та у лікарнях за кордоном 2014-2017 рр. В свою чергу, шлюб між [PERSON] та позивачем було укладено 24.05.2014 року. З вищевикладеного вбачається, що значний період лікування [PERSON] відбувався до укладання шлюбу з позивачем, потім 1 місяць у період шлюбу відбувалось стаціонарне лікування з 05.06.2014-01.07.2014 рік в ООКЛ, та стаціонар за кордоном наприкінці 2017 року. Зважаючи на наявні докази у справі, зокрема інвойси на загальну суму 90\~425,37 доларів США, вони датовані до моменту шлюбу з [PERSON] , тобто до [INFO] . Іншими інвойсами на загальну суму 102\~358,44 доларів США засвідчується лікування [PERSON] за кордоном у 2017 року. Стверджує, що позивач почала позичати грошові кошти 08.06.2014 року із плином 3 міс. після укладання шлюбу та дати останньої виписки ООКЛ та у період, коли у [PERSON] відбувався період ремісії хвороби. Окремо наголосив, що спірні розписки складені не в той період, що зазначений як дата їх складання, а набагато пізніше. За сукупності наведених фактів, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Крім того, 15.01.2019 року в якості заперечення проти позову [PERSON] від відповідача [PERSON] також надійшов письмовий відзив, у якому відповідач наполягає, що боргові документи, якими позивач обґрунтовує свій позов є звичайною підробкою. Так само як і відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] вважає недоведеними існування сум грошових коштів, що нібито передавались позивачу від інших осіб, адже деякі кредитори позивача, зокрема [PERSON] та [PERSON] відповідно до даних реєстру нерухомого майна не мають у власності жодної одиниці нерухомого майна. Матеріали справи не містять доказів того, що умовні кредитори позивача мали джерело походження такої великої кількості грошей, відсутні відомості щодо легальної підприємницької діяльності, продажу майна, а також того, що вони реально були в змозі позичити такі кошти позивачу. При цьому, відповідач [PERSON] маючи іпотечні зобов`язання у розмірі 2\~981\~045 грн. 45 коп. дає у борг 08.09.2014 року 80\~000 доларів США, 04.09.2015 року 110\~000 доларів США, 15.08.2017 року 60\~000 доларів США. Поряд з цим, у 2016 році він набуває квартиру у м. Києві/маючи зобов`язання щодо виплати іпотеки/, у 2017 році знов дає гроші у зазначеній сумі у борг. При цьому, не при усіх укладаннях позики були присутні свідки, такі позичальники як [PERSON] та [PERSON] передавали грошові кошти без будь-яких свідків чи укладання договорів поруки. Також, відповідачу [PERSON] є незрозумілим, яким чином позивач збиралась повертати боргові кошти, маючи у своїй власності лише 33/100 частки будинку в м. Білгород-Дністровський, в якому проживає сама та її батьки, офіційно не працюючи та маючи на утриманні малолітнього сина. Таким чином, у відповідача сформулювався висновок, що дії [PERSON] та її «кредиторів» були сплановані заздалегідь та спрямовані лише на заволодіння майном покійного шляхом подальшого звернення стягнення на це майно через боргові зобов`язання підставних осіб. Відповідач впевнена, що будь-якої письмової чи усної згоди на укладання зазначених іншим членом подружжя не надавалося, розписки були виготовлені невстановленою особою, з метою навмисного і штучного запобігання фактичного поділу спірного рухомого майна, так як ні позивачем, ні її представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вказані розписки укладені ним на користь та в інтересах сім`ї. Зауважує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, що саме ці кошти в розмірі 910\~000 доларів США були витрачені на лікування [PERSON] , так як в матеріалах справи відсутні допустимі докази того, що вартість лікування відповідає сумі, що зазначена в розписках. За вказаних вище обставин, відповідач просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. У своїх відповідях на відзив відповідачів від 01.02.2019 року та від 05.03.2019 року, позивач вказувала, що відсутність письмової згоди [PERSON] на отримання його дружиною коштів за розписками обґрунтовується тим, що останній у період складання розписок перебував на лікуванні у медичних закладах/у тому числі за кордоном/, а тому не мав змоги письмово виразити на боргових розписках свою згоду. Крім того, зауважила, що відсутність посилання у розписці, на виконання якого саме зобов`язання відповідач повинен сплатити обумовлену суму грошових коштів позивачу не має правового значення для вирішення спору. Таким чином, написання розписок за участю свідків не є обов`язковою умовою для визнання розписки такою, що породжує правові наслідки. А тому посилання [PERSON] у відзиві на відсутність свідків при складанні [PERSON] розписок на ім`я [PERSON] та [PERSON] , як на підставу фіктивності таких розписок вважає надуманим та безпідставним. Більш того, у боргових розписках, виданих [PERSON] вказано цільове призначення подальшого використання коштів для продовження лікування свого чоловіка [PERSON] . Позивач вказує, що для лікування та реабілітації в Україні та за кордоном допомоги від родичів та близьких друзів не надходило, тому для врятування життя [PERSON] його дружина вимушена була брати у позику /борг/у знайомих сім`ї кошти на лікування чоловіка. 29.03.2019 року представником відповідача [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач посилався на своїх доводах про використання позивачем неіснуючої практики вищих судових інстанції з метою ввести суд в оману. На думку відповідача, джерелами за допомогою яких визначається предмет спору в кожній справі є відповідна норма матеріального права, підстава позовних вимог і заперечень на них. Так, норма права, яка регулює певне правовідношення, вказує в загальних рисах на обставинах, які слід довести. По даній справі у сукупності вимагають доведенню та з`ясуванню наступні факти: факт укладання договорів позики в інтересах сім`ї, факт цільового призначення та використання цих коштів, коли саме запозичувались ці кошти та у кого, майновий стан осіб-кредиторів, інформація про фінансовий стан позичальника, факт підроблення розписок та інше. Відповідач у своїх запереченнях наполягає, що сплата грошових коштів на перебування [PERSON] у готелі VITAL Hotel відбувалась з кредитної картки, яка є власністю відповідача, проте натепер перебуває у позивача. Тож, сумнівним залишається факт позичання коштів [PERSON] саме для інтересів сім`ї, якщо навіть проживання у готелі сплачувалось за рахунок кредитної картки [PERSON] . Відповідач вважає, що [PERSON] не наведено жодних посилань на належні і допустимі докази, які б підтверджували не тільки реальність зазначених розписок, а й цільову мету, а також факт безсумнівної сплати саме [PERSON] і саме за позичені кошти на лікування [PERSON] , що призвело б до виникнення у подружжя спільних боргів. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2018 року, залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] .. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.12.2018 року, витребувано від Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Одеській\~області довідку щодо надходження відрахувань до Пенсійного Фонду України від: 1. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Голосеєвським РУТУ МВД України в м. Києві 19 лютого 2008 року, зареєстрований - [ADDRESS] ) за період з 1 січня 2010 року по 01 січня 2018 року; 2. [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Малинським ГО УМВД України в Житомирській області 17 травня 2011 року, зареєстрована [ADDRESS] ) за період з 1 січня 2010 року по 01 січня 2018 року; 3. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 07 травня 1996 року, зареєстрована [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2014 року по 01 січня 2018 року; 4. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 15 грудня 2005 року, зареєстрована - [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2014 року по 01 січня 2018 року; 5. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород- Дністровським МВ ГУМВС в Одеській області, зареєстрований [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року; 6. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород- Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 24 лютого 2006 року, зареєстрована - [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року; Витребувано від Головного\~управління ДФС\~в Одеській\~області надати суду довідки щодо розміру отриманих доходів: 1. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Голосєєвським РУГУ МВД України в м. Києві 19 лютого 2008 року, зареєстрований [ADDRESS] ) за період з 1 січня 2010 року по 01 січня 2018 року; 2. [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Малинським ГО УМВД України в Житомирській області 17 травня 2011 року, зареєстрована [ADDRESS] ) за період з 1 січня 2010 року по 01 січня 2018 року; 3. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 07 травня 1996 року, зареєстрована [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2014 року по 01 січня 2018 року; 4. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 15 грудня 2005 року, зареєстрована - [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2014 року по 01 січня 2018 року; 5. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород-Дністровським МВ ГУМВС в Одеській області, зареєстрований [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року; 6. [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Білгород- Дністровським МВ УМВС України в Одеській області 24 лютого 2006 року, зареєстрована - [ADDRESS] , ІНН [NUMBER] ) за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року. Того ж дня, 10.12.2018 року судом постановлено ухвалу про виклик свідків. Також,\~ухвалою від\~10.12.2018\~рокувитребувано у Центрі обслуговування платників Білгород-Дністровської ДПІ Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області, що знаходиться за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, буд. 18-А, інформацію щодо розміру отриманих доходів [PERSON] , [INFO] , у період з вересня 2013 р. по 16 березня 2018 р. Витребувано у Чорноморській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС в Одеській області інформацію щодо розміру доходу ПП «ЭВЕРЕСТ» (код ЄДРПОУ: 19207471), засновником якого є [PERSON] , у період з вересня 2013 року по 16 березня 2018 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2019 року, витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (01601, м. Київ,\~вул.\~Володимирська,\~26,\~службове приміщення\~107)\~письмову інформацію\~стосовно перетинання\~державного кордону\~України наступної особи: громадянка України [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків:\~ [NUMBER] , у період з 01 січня 2013 року по 16.03.2018 року. Витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (01601, м. Київ,\~вул.\~Володимирська,\~26,\~службове приміщення\~107)\~письмову інформацію\~стосовно перетинання\~державного кордону\~України наступної особи: громадянин України [PERSON] , [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] , у період з 01 січня 2013 року по 16.03.2018 року. 20.09.2019 року справа надійшла в провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю., про що постановлено відповідну ухвалу. 02.12.2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про причину неявки суду не повідомили, згідно їх письмових відзивів з позовними вимогами не згодні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Треті особи в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] 24.05.2014 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Ще до офіційно зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , у позивача від [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] / свідоцтво про народження серії [NUMBER] /. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] за життя був засновником малого підприємства «Єверест», у власності якого перебувало кафе «Клумба» та земельна ділянка площею 0,0448га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за життя 20.09.2005 року, [PERSON] купив трикімнатну квартиру під [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Також, як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право власності та Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] за життя був власником дачного будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. В свою чергу, причиною смерті стало онкологічне захворювання, що взяло свій початок у червні 2013 році, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 29047 та медичним висновком клініки TOP Experts clіnіc. Встановлений діагноз: Апластична анемія, тяжка форма. Масивний геморрогічний синдром- петехії, ексхимози. Згідно Виписок із медичних документів, приєднаних позивачем в обґрунтування її вимог, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділку гематології ООКЛ з 14.10.2013 року, потім 06.11.2013 по 12.11.2013 року, надалі з 16.01.2014 по 17.01.2014, 20.02.2014 року по 18.03.2014 рік, 25.03.2014 року по 11.04.2014 рік, 25.04.2014 року по 21.05.2014 рік, 05.06.2014 року по 01.07.2014 рік, потім з 14.09.2017 року по 19.09.2017 року. Також деякий час проходив тимчасові обстеження та лікування у р.Ізраїль, м.Тель-авів, клініка «TOP Experts clіnіc», «Anadolu, зокрема 14.11.2013 року, 17.11.2013-20.11.2013, 15.12.2013 року, 17.12.2013 року, 01.01.2014 року, 06.01.2014 року, 14.01.2014 року, 22.12.2016 року та потім у 2017 році, а саме: 31.01.2017 року, 25.09.2017 року, 20.11.2017 року, 25.12.2017 року. Разом з тим, 16.03.2018 року у медичному центрі [PERSON] йому було надано послуги по виділенню кісткового мозку. В свою чергу, позивач, пояснюючи складність хвороби її чоловіка та неспроможність несення таких витрат для їх сім`ї /витрати підтверджує інвойсами, прайсами та іншими чеками/ вказувала на факті отримання нею коштів у борг для лікування [PERSON] , а саме: - 8 вересня 2014 року позичено 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -4 вересня 2015 року позичено 110 000 (сто десять тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -10 жовтня 2015 року позичено 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -15 серпня 2017 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; -23 серпня 2017 року позичено 250 000 (двісті п`тдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року позичено 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -12 листопада 2017 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] ; -10 лютого 2018 року позичено 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США у громадянина [PERSON] ; - 14 лютого 2018 року позичено 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США у громадянки [PERSON] . При цьому, розписки від 12.11.2017 про отримання у борг у [PERSON] , від 12.11.2017 року про отримання у борг у [PERSON] , від 10.02.2018 року про отримання у борг у [PERSON] , від 14.02.2018 року про отримання у борг у [PERSON] складались у присутності свідків. До того ж, містили цільове призначення для продовження лікування свого чоловіка [PERSON] . Крім того, у них містилась відмітка про підтвердження факту отримання цієї позики з відома та за згодою чоловіка позивачки [PERSON] . Проте, хоча інші розписки не містили вказаних приміток, проте достовірність надання у позику певних коштів, зокрема за розписками від 10.10.2015 року про отримання у борг від [PERSON] суми у розмірі 150\~000 доларів США та від 23.08.2017 року про отримання у борг від [PERSON] суми у розмірі 250000 доларів США позивач підтверджує рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2021 року у справі № 495/2215/20. Нормативне обґрунтування У\~ст. 3 Сімейного кодексу України\~визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч. 1 ст. 60\~СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1ст. 69\~СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України, спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою\~статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до положень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. При поділі спільної сумісної власності зобов`язання між подружжям\~не розподіляються, а враховуються,\~а відповідно до частини четвертої\~статті 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя. Аналогічний висновок містить Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2019 року, справа № 638/1962/17, провадження № 61-25286св18. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Надаючи оцінку у сукупності зібраних доказів, суд вважає, що доказування залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі, а тому оцінює доводи кожної із сторін з урахуванням предмета доказування у цій справі, встановлених судом обставин та правової оцінки відповідно до наданих сторонами доказів. За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , про те, що по даній справі задля можливості визнання боргів спільним зобов`язанням подружжя у сукупності вимагають доведенню та з`ясуванню наступні факти: факт укладання договорів позики в інтересах сім`ї. При цьому, законодавець не встановив у своїх нормах імперативності перевірки факту майнового стану осіб-кредиторів, інформації про фінансовий стан позичальника, тощо, як про те вказує відповідач. Не встановлено також загальними чи спеціальними нормами діючого законодавства й обов`язковості присутності свідків під час укладання відповідних правочинів. Що стосується згоди одного з подружжя на укладення договору позики, така згода, за думкою Верховного Суду, не потрібна. Цей висновок зроблено Верховним Судом у справі №133/3928/14-ц (постанова від 27.11.2019 року) та у Постанові ВС від 30 червня 2021 року, справа № 462/2662/20, провадження № 61-2612 св 21. \~Для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові) в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Крім того, враховуючи приписи законодавства та обставини справи, суд у своїй постанові від 14.09.2016 року у справі №\~ 220/702/15-ц, дійшов висновку, що\~відсутність формальної письмової (простої) згоди одного з подружжя на отримання позики, з метою погашення спільних зобов`язань по придбанню у спільну власність майна, не надає правових підстав для визнання договору позики недійсним. ВССУ також зазначив, що рішення суду про визнання недійсним правочину\~має ґрунтуватись на незгоді учасників спільної сумісної власності (в тому числі щодо спільно набутих коштів) з укладеним правочином,\~оскільки саме він повинен суперечити їхнім інтересам, а не на відсутності саме формальної згоди на укладення правочину. Крім того, за змістом ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тож, важливим залишається факт доведення, що в даному конкретному випадку [PERSON] при укладанні договорів позики діяла в інтересах сім`ї, адже лише договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя. Інтересами сім`ї можна визначити відносини з приводу особистих майнових чи немайнових благ та\~ інтересів\~осіб, що перебувають у шлюбі. Немайнові блага тісно пов`язані з особою, тому її життя та здоров`я входить у визначену категорію. Таким чином, з огляду на доведені обставини, зокрема піклування про свого безпорадного чоловіка, який в силу захворювання потребував сторонньої допомоги доведено не лише наявними медичними висновками, станом здоров`я останнього, а й витребуваними на запит суду доказами щодо перетину кордону [PERSON] та [PERSON] з 03.10.2014 року та з періодичними поверненням до України, останній виїзд рахується за [PERSON] 15.09.2017 року, а за [PERSON] 13.11.2017 року. Недоведеними є посилання відповідачів на факті того, що позивач взявши в борг більшу суму, ніж підтверджено інвойсами, витратила їх не в інтересах сім`ї, адже позивач з чоловіком витрачали кошти не лише на лікування захворювання [PERSON] , а й на транспортування, харчування, проживання, тощо. Більш того, вона вказувала на факті неможливості підтвердити її витрати на медичні обстеження, лікування чоловіком, з огляду на не передбачуваності можливих обставин звернень до суду. Суд також критично відноситься до сумнівів відповідачів про неспроможність надання кредиторами/позикодавцями/ коштів позичальнику [PERSON] з огляду на відсутності у них нерухомого майна та офіційних джерел доходів, адже вказані докази не входять до предмета доказування в даній категорії справ, вони можуть бути перевірені судом лише під час оскаржування та визнання відповідних правочинів недійсними. Безпідставно відповідачі також заявляють на необачності позивача під час укладання нею відповідних боргових розписок, бо вона не має у власності жодної нерухомості, окрім 33/100 часток жилого будинку у м. Білгород-Дністровський, де проживає сама та її батьки, з огляду на те, що позивач того часу мала намір рятувати життя своєму чоловікові. В силу хвороби, позивач мала діяти оперативно, адже як вбачається з матеріалів справи, періодичність лікування [PERSON] була дуже частою, а в період ремісії він все одно проходив обстеження, на що витрачались значні кошти. Той факт, що під час лікування [PERSON] використовувались кредитні кошти відповідача на проживання у готелі лише підтверджує їх значну нестачу, проте вказаним жодним чином не спростовуються обґрунтування вимог позивача про те, що запозичені кошти вона витрачала на лікування, в т.ч транспортування, харчування, обстеження, поховання свого чоловіка. Посилання відповідачів на спланованість кредиторів, їх домовленостях з позичальником, та факті того, що [PERSON] складені боргові розписки не у той період часу, який зазначений датою їх складання не знайшли свого підтвердження, адже заявлене представником відповідача клопотання про призначення експертизи, було залишено без розгляду за його заявою. Посилання відповідачів на фіктивності розписок з підстав того, що позивачка почала позичати кошти зі сплином 3 міс. після шлюбу для суду не мають доказового значення, адже [PERSON] захворів набагато раніше до укладання шлюбу, тим більше у нього з [PERSON] ще до шлюбу народився син, тож безсумнівно позивач знала про хворобу чоловіка, який потребував її допомоги. Суд вважає беззаперечними витрачання взятих позивачкою у борг коштів в інтересах сім`ї, адже з часу написання першої розписки та до останньої, сторони перебували у шлюбі, відповідачами, окрім наявності хвороби [PERSON] жодним чином не доведено інших потреб [PERSON] , а напроти неодноразово підтверджено її супроводження чоловіка на всьому етапі його лікування. Дослідивши матеріали справи, надані позивачем та відповідачами докази, оцінивши їх достатність, належність та взаємозв`язок, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи, на стороні відповідача, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] про визнання боргів спільним зобов`язанням подружжя, а тому вважає за можливе її вимоги задовольнити. Розподіл судових витрат Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої\~статті 141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог, судові витрати/судовий збір/ підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved