Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року у справі № 460/3536/14-ц, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відносини між ними не склалися, рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Після розлучення діти залишились проживати з нею. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надавав, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Після ухвалення рішення суду, нею до виконання було подано виконавчий лист № 460/1771/15-ц про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 02 червня 2015 року. На даний час відповідач вже тривалий час офіційно не працює в Україні, а постійно перебуває на роботі в Республіці Польща та належної фінансової допомоги не надає. Також розмір 1000,00 грн є мізерним та недостатнім для належного забезпечення дітей. Жодної додаткової допомоги відповідач не надає. Оскільки на даний час син досяг повноліття, а доньки навчаються в школі, постійно ростуть, потребують значно більших коштів, ніж у більш юному віці, тому вона вирішила звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги визнає. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року було розірвано. Відповідно до виконавчого листа, виданого Яворівським районним судом Львівської області 16 жовтня 2015 року, вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1000,00 грн на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 02 червня 2015 року і до їх повноліття. На підставі даного виконавчого листа державний виконавець Відділу ДВС Яворівського РУЮ ГУЮ у Львівській області Карпа Р.П. 12 березня 2016 року відкрив виконавче провадження № 50466992. Відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Яворівського РУЮ Карпи Р.П. від 31 серпня 2016 року виконавчий лист №460/1771/15ц повернуто стягувачу згідно поданої заяви. Також судом встановлено, що станом на час подання позовної заяви [PERSON] , [INFO] , який є сином сторін у справі, досяг повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зазначена норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів здійснюється шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позову, заявленого із таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, які врегульовують обов`язки батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Крім того, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Проаналізувавши надані сторонами пояснення та докази, обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачами позову є додатковою підставо для задоволення позовних вимог. За наведених обставин, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про зміну способу стягнення аліментів. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 454,00 грн., тобто 50% від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 454,00 грн. віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved