Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

09 лютого 2022 року заявниця [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи [PERSON] ( [ADDRESS] ) про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживають в [ADDRESS] . Шлюб між ними було розірвано 19.11.2021 року. Шлюб було розірвано з причин постійного вчинення щодо неї неправомірних дій з боку заінтересованої особи бувшого чоловіка [PERSON] . Не дивлячись на те, що шлюб між ними розірвано, вони проживають у належному їм на праві спільної часткової власності будинку за вищевказаною адресою. Під час спільного проживання з [PERSON] останній постійно підіймає на неї руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона постійно викликає поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою розриву відносин, втім він все рівно не залишає її у спокої, весь час її переслідує, ходить за нею на роботу. Дані факти підтверджуються відповіддю Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування, наданою на адвокатський запит, з якої вбачається, що за останній час нею з приводу домашнього насильства з боку [PERSON] викликалась поліція 4 рази, а саме: 15.11.2021 р., 29.11.2021 р., 07.12.2021 р., 12.01.2022 р. з даного приводу за її скаргою до Соснівського районного суду внесено відомості до ЄРДР, також на кривдника складено адміністративний протокол. Нанесення їй тілесних ушкоджень також підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 16.11.2021 року №02-01/982 у неї виявлено наступні ушкодження, а саме: крововилив повік лівого ока, крововиливи грудної клітки, садна лівої кисті, крововилив правого плеча, крововилив живота, крововиливи другого та третього пальців правої стопи. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 10 лютого 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження. В судовому засіданні заявниця та її представник, адвокат Шуповал Р.В. заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Вказували, що по відношенню до заявниці колишнім чоловіком неодноразово застосовувалось фізичне насильство у вигляді побиття, з даного приводу не зважаючи на неодноразові виклики поліції продовжує вчиняти дані дії. Оскільки внаслідок таких дій заявниця проживає у постійному страху насильницьких дій з боку [PERSON] , заявниця змушена була звернутись до суду з даною заявою. В даному будинку також проживає неповнолітній син. Як пояснила заявниця в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON] проживає у спільному житловому приміщенні батьків без визначення місця проживання з одним з них. Іншого житла у власності чи користуванні її колишній чоловік немає. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки до заявниці вчинив фізичне насильство тільки один раз. Також в даному будинку вони проживають з дитиною, який перебуває на його утриманні. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, як передбачено ч.1 ст.223 ЦПК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її часткове задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбу, який було розірвано рішенням суду 19.11.2021 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] . Рішення про визначення місця проживання дитини не приймалося. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками по 1/15 частині кожен будинку по [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.02.2022 р. № 299463203. Упродовж 2021-2022 року заявницею здійснено ряд звернень до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій колишнього чоловіка по відношенню до неї, а саме: 15.11.2021 року о 21:34 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.11.2021 о 21:32 за адресою: [ADDRESS] , чоловік вчинив фізичне насильство відносно заявниці, побив її. ШМД не потрібна. Заявник: [PERSON] [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] - приєднана до ЄРДР № 12021255330002246. 29.11.2021 о 19:44 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.11.2021 о 19:44 за адресою: [ADDRESS] , повідомила, що колишній чоловік б`є її та намагався зґвалтувати заявницю. ШМД не потребує. Заявник: [PERSON] [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] .- матеріали списані в справу № 1/38126. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 16.11.2021 року № 02-01/982 [PERSON] мали місце ушкодження, а саме крововилив повік лівого ока, крововиливи грудної клітки, садна лівої кисті, крововилив правого плеча, крововилив живота, крововиливи другого та третього пальців правої стопи. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 07.12.2021 о 12:04 надійшов рапорт співробітника про те, що 15.11.2021 р. близько 21 год. за адресою: [ADDRESS] під час конфлікту, отримала тілесні ушкодження [PERSON] , які згідно висновку спеціаліста СМЕ № 02-01/982 відносяться до категорії легких - зареєстровано в ЄРДР № 12021255330002246. 13 грудня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зобов`язано уповноважену особу ЧРУП ГУНП в Черкаській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення відображене в заяві [PERSON] від 15.11.2021 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування. 12.01.2022 о 00:32 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.01.2022 о 00:31 за адресою: [ADDRESS] , заявницю побив колишній чоловік, проживають разом, ШМД не потребує. Заявник: [PERSON] [INFO] , тел.: [NUMBER] - складено адміністративний протокол № 516781. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначений на 22.02.2022р. Одночасно складений терміновий заборонний припис серії АА № 195188 стосовно кривдника [PERSON] , на строк сім діб з 14 год. 25 хв. 21.01.2022 та діє до 14 год. 25 хв. 28.01.2021 року щодо заборонени на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до вимог п.п. 6, 8 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до вимог п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству ). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26.09.2019 року по справі № 452/317/19-ц. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення ЄСПЛ у справі Chahal v. the UK , n. 145). Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься у другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу; у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19. Досліджені судом письмові докази вказують на наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, а також на вчинення [PERSON] стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнього насильства фізичного характеру. Факт вчинення [PERSON] домашнього насильства шляхом побиття у 2021 році не заперечувався заінтересованою особою [PERSON] . Разом з тим, доводи заяви про повторюваність насильницьких дій заінтересованої особи по відношенню до заявниці на час розгляду заяви не підтверджені доказами встановлення таких дій у порядку кримінального судочинства чи у справі про вчинення адміністративного правопорушення. Здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні та складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не підтверджують з достовірністю вчинення особи відповідно кримінального або адміністративного правопорушення, оскільки в судовому порядку [PERSON] не визнавався винним у їх вчиненні, а в порядку цивільного судочинства не підлягають встановленню наявність у діях особи ознак кримінального або адміністративного правопорушення. Таким чином, врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення останнім домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав заявниці від насильства у сім`ї, суд доходить висновку про можливість застосування до [PERSON] обмежувального припису. Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і тому є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] із забороною [PERSON] контактувати з [PERSON] у будь-який спосіб та наближатись до неї на визначену безпечну відстань не менше 3 метрів на строк 6 (шість) місяців, тобто до 15 серпня 2022 року. Застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є необхідними та достатніми для забезпечення прав заявника на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, а втручання у права і свободи заінтересованої особи внаслідок застосування обмежувальних заходів не буде непропорційним, враховуючи, що ці заходи безпосередньо пов`язані із протиправною поведінкою [PERSON] та є спеціальними засобом правового захисту прав потерпілої особи від домашнього насильства, який передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За вказаних обставин, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України,про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial