Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Касьян М.С. звернувся до суду 23.11.2021 з заявою, в якій просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказав, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На початку 2020 року, з урахуванням похилого віку батька та погіршення стану його здоров`я після смерті своєї дружини (матері заявника), заявник переїхав жити до батька, де жив до самої смерті [PERSON] . Однак, маючи своє власне житло, заявник не зареєстрував своє місце проживання за адресою проживання батька, тому приватним нотаріусом Січкар Б.В. 10.11.2021 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 24.11.2021 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів. Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. на виконання ухвали суду від 24.11.2021 в частині витребування доказів надійшла копія спадкової справи №88/2021, заведена після смерті [PERSON] (а.с. 21-40). Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника подав суду заяву про розгляд справи за його та заявника відсутності, просить задовольнити вимоги з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Посувайло Я.В. через канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, проти задоволення заяви не заперечувала. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних доказів і враховуючи їх позицію. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи №88/2021, враховуючи позицію учасників справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи місце проживання заявника [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6, 24-25). Батьками заявника є мати [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.08.1969, виданим м. Кишинів, актовий запис №3386 (а.с. 7, 26 зорот). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2020, батько заявника [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис №1637, здійснений Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.8, 29). На день смерті останнього заявник [PERSON] проживав без реєстрації з [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] до дня його смерті [INFO] , та вели спільне господарство, що підтверджується актом від 17.11.2021, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , підписи яких посвідчено майстром ТОВ «Житлосервіс-КР» [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Січкар Б.В. 27.10.2021 заведена спадкова справа №88/2021, номер у спадковому реєстрі №68539041 (а.с. 10). Відповідно до відомостей зазначених в спадковій справі №88/2021, 16.02.2016 батьки заявника [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, склали заповіт, яким все своє майно, заповіли [PERSON] (а.с. 27, 28). Мати заявника - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] (а.с. 27 зворот). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка йому належала на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.04.1994 (а.с. 9). Звернувшись 27.10.2021 до приватного нотаріуса Січкар Б.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] отримав постанову від 10.11.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна: спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини та не надав документів, які підтверджують постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 11, 23, 38). Таким чином, встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Виходячи із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 5 ч. 2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved