Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

30 листопада 2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить оголосити померлою [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є її племінницею, а саме дочкою брата заявниці - [PERSON] . На теперішній час місцезнаходження [PERSON] невідоме. Заявниці та її племінниці належить квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, а саме 2/3 частини належить [PERSON] та 1/3 частина належить [PERSON] . До 1995 року [PERSON] була зареєстрована за вищевказаною адресою, 27.07.1995 вона знялася з реєстрації у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. Після цього племінниця обрала розпутний образ життя, роз`їжджала по Україні, тому заявниця приймала заходи щодо її розшуку у зв`язку з необхідністю вступу у спадщину у 2001 році, але розшуки не дали істотних результатів. В останній раз [PERSON] бачилася з [PERSON] в серпні 1997 року, остання зверталася про фінансову допомогу на обстеження та лікування, а в жовтні 1997 року за адресою, вказаною [PERSON] , прийшла медична сестра з Криворізького шкіро-венеричного диспансеру і повідомила, що [PERSON] перебувала на обліку. На думку заявниці, той факт, що [PERSON] більше трьох років не проживає за вказаною адресою, а також те, що заявниця на протязі 24 років не має зв`язку із [PERSON] , місцезнаходження якої невідомо, надає їй право звернутися до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлою. Метою оголошення померлою племінниці має юридичне значення для заявниці, так як дозволить їй реалізувати її право на володіння 1/3 частини квартири. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила оголосити померлою її племінницю [PERSON] , суду пояснила, що у зв`язку з необхідність прийняття спадщини після смерті матері та брата вона розшукувала [PERSON] , однак такі заходи нічого не дали, і питання вирішувалося через суд. У 2017 році постало питання щодо оформлення права власності на 1/3 частину квартири, яка на праві приватизації належить [PERSON] , оскільки остання була зареєстрована на час приватизації. У 1995 році [PERSON] знялася з реєстрації з квартири, останній раз вона її бачила у серпні 1997 році, після цього [PERSON] не з`являлася, і навіть не була на похованні ні бабусі, ні свого батька. Вона вважає, що [PERSON] вела нездоровий образ життя, оскільки у неї було виявлене венеричне захворювання. Від заінтересованої особи надійшло повідомлення про те, що Покровський відділ ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області не має заперечень проти заяви [PERSON] , і просить здійснювати розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є хрещеною матір`ю її дитини. Вже тривалий час вона не бачила [PERSON] , знає, що вона виїхала у 1997 році до Росії і на похованні батька вона не була. Вона (свідок) намагалася своїми силами розшукати [PERSON] , але у соціальних мережах остання не зареєстрована, і в межах Кривого Рогу її не знайшли. Також, зазначила, що жодних обставин, які б загрожували смертю [PERSON] були відсутні, їй ( [PERSON] ) ніхто не погрожував, перед виїздом у Росію вона про це повідомила свідка. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] - це її сусідка, вона знає її з 1996 року, а [PERSON] не знає, ніколи її не бачила. Знає, що [PERSON] багато років не може переоформити спадщину, але через те, що її племінниця брала участь у приватизації, останній належить частина квартири, що унеможливлює оформлення квартири на [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знає з 1994 року, вони у дружніх стосунках. [PERSON] ніколи не бачила і не знає хто це. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві про народження записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). У подальшому [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку із реєстрацією одруження у 1967 році (а.с. 9). [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з копій Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2004, 09.03.2004, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2021 [PERSON] належить 1/2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.06.2021 та 1/6 частка цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2004 (а.с. 11- 12). [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 13). [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до 27 липня 1995 року, і була знята з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання (а.с. 14). Зареєстрованою станом на 2001 рік у Хмельницькій, Тернопільській, Миколаївській областях, [PERSON] не значилася (а.с. 15-16). Згідно з копією довідки, виданої 22.10.2018 Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, за фактом розшуку [PERSON] зареєстрована заява ЕО від 14.10.2018, місцезнаходження останньої не встановлено, за вказаною адресою: [ADDRESS] не мешкає (а.с. 17). Відповідно до акту № 11 від 15.11.2021, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] , останні підтверджують, що [PERSON] , 1975 року народження, у квартирі [ADDRESS] з 1995 року не проживає, не користується житловою площею по теперішній час і знята з реєстрації в 1995 році (а.с. 20). Крім того, з досліджених судом доказів, витребуваних на підставі ст. 307 ЦПК України, встановлено, що актовий запис про смерть на [PERSON] , [INFO] , відсутній (а.с. 45); на обліку в УпСЗН виконкому Покровської районної у місті ради [PERSON] не перебуває (а.с. 46-47); [PERSON] не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 53-85); [PERSON] не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсійних виплат (а.с. 88); [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в КП «Криворізький шкірно-венерологічний диспансер» ДОР у 1996 році (а.с. 90). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлої від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом РАЦС факту смерті. Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про оголошення фізичної особи померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові оголосити фізичну особу померлою; обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи, показів свідка [PERSON] , доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель [PERSON] , яка самостійно знялася з реєстрації у 1995 році, після цього її ще бачили протягом двох років у м. Кривому Розі, і у 1997 році вона повідомила, що має намір поїхати до Росії, суду заявником не надано. Суд не приймає показання свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки з їх слів вони не знають [PERSON] , жодного разу її не бачили, і про її долю їм нічого невідомо. Більш того, не може вважатися постійним місцем проживання [PERSON] зазначена у заяві адреса: [ADDRESS] , оскільки у 1995 році [PERSON] добровільно знялася з реєстрації і причиною цього було вибуття на нове місце проживання, а тому у суду немає підстав вважати, що відсутні відомості про [PERSON] протягом останніх трьох років за місцем її постійного проживання, що є однієї з умов можливого оголошення фізичної особи померлою. Також, не може вважатися обставиною, що загрожувала фізичній особі смертю, той факт, що [PERSON] у 1996 році перебувала на амбулаторному лікуванні у медичному закладі, оскільки суду не надано відомості про захворювання, яке було встановлене [PERSON] і суд міг би припустити на підставі цих даних можливість смерті фізичної особи. Таким чином, суд вважає, що заява про оголошення особи померлою обґрунтовано тільки формально, тобто заявником не зазначено жодної підстави для оголошення фізичної особи померлою, зокрема наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено. Отже, підстави для оголошення фізичної особи померлою у суду відсутні.

Outcome: dismissed