Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності на Ѕ частки квартири під [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] він звернувся до Сумської райдержнотконтори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки квартири в с. Старе Село Сумського району. Проте, постановою нотаріуса від 10.07.2018 року йому було відмовлено, оскільки в заповіті від імені [PERSON] зазначена дата складання « 03 січня 2015 року», а в посвідчувальному написі зазначена дата «03 грудня 2015 року», а також посвідчувальний напис не містить даних про те, що заповіт посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування, про що зазначено в тексті заповіту. У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача Н.Сироватської сільської ради Сумського району надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника за наявними матеріалами справи. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1998 року [PERSON] належала на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). За життя - 03 січня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з копії спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 22-76) з заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за заповітом та мати померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом. Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 листопада 2015 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . [INFO] в м. Сєвєроморськ, Мурманської області, Російська Федерація померла [PERSON] та після її смерті спадщину прийняла [PERSON] 10 липня 2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Сумської районної нотаріальної контори Блошенко В.І. з питання видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири під номером [ADDRESS] після [PERSON] , померлого [INFO] . Проте постановою нотаріуса йому було відмовлено, оскільки в заповіті від імені [PERSON] зазначена дата складання « 03 січня 2015 року», а в посвідчувальному написі зазначена дата « [INFO] », а також посвідчувальний напис не містить даних про те, що заповіт посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування, про що зазначено в тексті заповіту (а.с. 13). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання нікчемним заповіту від 03.01.2015 року, складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] (а.с. 74-76). У роз`ясненнях, наданих у п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1\~ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. ст.\~1268,\~1296,1297\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved