Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] просить суд розірвати договір на виготовлення та встановлення 5 (п"яти) дверних блоків, укладений між нею та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на її користь сплачений аванс 25000 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь понесені збитки 5802,59 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в липні 2018 року, проходивши через продуктовий ринок в [ADDRESS] , біля підземного переходу, вона побачила дерев"яну арку у формі дверної коробки з рекламою про виготовлення виробів із деревини. Так як їй потрібні були дерев"яні двері, вона взяла рекламний лист та зателефонувала по вказаному номеру мобільного телефону. Чоловік, представився [PERSON] , діючим приватним підприємцем, який має свій столярний цех з високоякісним обладнанням в смт. Клевань. Після розмови він відправив їй повідомлення, на номер в Вайбері, із зазначенням своєї сторінки в соцмережі "Інстаграм", повідомивши, що там представлені деякі його роботи, як зразок. Також, повідомив, що має каталоги робіт своєї багаторічної діяльності по виготовленню продукції із деревини. [PERSON] запевнив, що він офіційно заключає договори, як підприємець, і завіряє їх мокрими печатками та виписує квитанції до прибуткового ордеру про отримання коштів, які теж завіряє мокрою печаткою. Після цієї розмови по мобільному телефону, вони зустрілися на її робочому місці в ТРЦ "Вікторія" по вул.Чорновола в м.Рівне. В присутності свідка [PERSON] , вони переглянули його каталог, вона вибрала модель дверей, які він зробить та обговорили сировину деревини, а саме білий ясен вищого ґатунку і лакування під цей колір. В цей же день, 18 липня 2018 року, вони зустрілися на її квартирі по [ADDRESS] , в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , де [PERSON] зробив заміри п"яти дверних блоків та написав обрахунки в своєму зошиті, за матеріал, виготовлення, ґрунтування, лакування та установку, вказавши суму 49 800 грн. і додатково вартість лаку 4 850 грн. Всього на суму 54 650 грн. Про що вона поставила підпис. Вони заключили договір, завірив цей договір власноруч мокрими печатками підприємця, кутовим штампом та круглою печаткою. Вона оплатила йому аванс в розмірі 25 000 грн. готівкою, на що [PERSON] виписав прибутковий ордер №12, від 18 липня 2018 року, який теж завірив печатками підприємця та вручив їй відривну квитанцію, запевнивши, що до 24 липня 2018 року він закупить за ці кошти деревину, а саме ясен білий вищого ґатунку і почне виготовляти замовлення. Через деякий час вона зателефонувала йому і поцікавилась як ідуть справи, на що [PERSON] відповів, що матеріал закупив і працює над замовленням та погодився зайти до неї на роботу показати зразок деревини. Однак, ознайомиввшись з цими зразками побачила, що оскільки колір був не білий ясен, а бежевий. [PERSON] сказав, що міняти нічого він не буде, бо все вже в роботі. Щоб якось вийти із ситуації, вона запропонувала двері не лакувати, бо вони будуть ще жовтіші і не будуть личити до меблів та підлоги в квартирі, а просто пофарбувати та відняти ціну лаку 4 850 грн. та вартість робіт з покриття ним від загальної суми по оплаті. Він погодився і пізніше зробив та приніс перерахунок не зовсім зрозумілий, в якому на свій розсуд додав корективи, необумовлені раніше, та вказав додатково 12% вартості за складність. Всього вийшло 46 170 грн., включаючи аванс 25 000 грн. Надалі, так, як [PERSON] повідомив, що його цех знаходиться в смт.Клевань і двері виготовляються саме там, вона знайшла майстерню в смт. Клевань для їх фарбування і навіть підготувала зразки проб на цій деревині, щоб бачити, як вони будуть виглядати. Відповідач погодився їх надати для фарбування, після чого встановити. Так, в кінці липня 2018 року вона поцікавилась як справи із виготовленням і просила сказати де його виробництво та показати хоча б одні двері, як вони виглядають, бо вже домовилась про фарбування, а ще треба замовити автомобіль, щоб їх завезти. Телефонувала йому багато разів. На що він відмовлявся показувати, поки не зробить всі п"ять і сказав, що йому немає часу зі нею спілкуватися. Вказує, що у неї почала виникати підозра в тому, чи дійсно є такий підприємець із таким цехом, тому поїхала в смт.Клевань та почала його шукати за тими адресами, які він надавав, проте по вказаних адресах його виробництва не було. Вона ще багато разів йому телефонувала, але так нічого і не добилася. В результаті, [PERSON] відправив їй повідомлення на номер в " Вайбері " із фото частини дверей без коробок і шалівок, які він нібито зробив. Знову було неприємне здивування, оскільки, на фото була не та модель, яку вона вибрала в його каталозі, а щось наближене, грубої форми і вага його була за словами позивача 70 кг. Тоді відповідач сказав, що він переговорить із хлопцями і повідомить, буде їх переробляти чи ні. Протягом вересня 2018 року, вона багато разів телефонувала йому та просила показати все ж таки дверні блоки, оскільки мала бути покраска і була куплена фурнітуру до них на суму 5477 грн. та 87 грн. доставка, на що отримувала різні відмови. Остання розмова закінчилась вимаганням необгрунтованої суми коштів, знову наперед. Так, до сьогоднішнього дня двері і не побачила, а лише чула про них. У зв"язку із такими обставинами, вона стала шукати про цього підприємця додаткову інформацію і виявилося, що він не ФОП, як представлявся, в Єдиному Реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців його не було, що було підтверджено Державною фіксальною службою. Проводилася перевірка ДФС, про зайняття [PERSON] підприємницькою діяльністю без державної реєстрації. 04 жовтня 2018 року, вона звернулась до ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення шахрайських дій [PERSON] стосовно неї, внаслідок чого було відкрите кримінальне провадження №12018180010006019 від 04.10.2018 року за ст.190 КК України. Коли почали вестися слідчі дії, [PERSON] подав цивільний позов до суду, намагаючись уникнути відповідальності. Вважає, що відповідач не виконав умови договору, а тому вона має право на відшкодування збитків. Термін здачі роботи згідно договору 18.09.2018 року. [PERSON] роботу не здав, товар не показав в натурі та не надав, хоч вона неодноразово просила, діяв недобросовісно. Вона понесла збитки та втратила 30 802,59 грн. (25 000 грн - аванс, 5 564 грн - оплата за фурнітуру, 238,59 грн - оплата за зразки фарбування) Внаслідок порушення її прав та обману вона також зазнала моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, відчуває себе незахищеною, втратила сон, спокій, душевну рівновагу та звичайний ритм життя, внаслідок чого в неї погіршився стан здоров"я. Вона стала жертвою обману та негідної поведінки, внаслідок чого втратила довіру до суспільства та оточуючих. До цього часу, в її квартирі відсутні міжкімнатні двері, це стосується, також, ванної кімнати, туалету, спальні. Вона втратила час і змушена жити в нецивілізованих умовах. Моральну шкоду оцінює в розмірі 15000 грн. 17.11.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Вказує, що ні у договорі від 24.07.2018 року, укладеному між сторонами, ні у записах зошита виконавця робіт [PERSON] , сировина та її колір для виготовлення дверних блоків не була визначена. Однак, згідно наявних у [PERSON] рахунків для виконання зобов"язання по договору від 24.07.20158 року ним були придбані дошки деревини ясен, що відповідає замовленій [PERSON] деревині. У своїй претензії від 12.09.2018 року [PERSON] просив [PERSON] не пізніше 18.09.2018 року прийняти виконані ним роботи та оплатити їх вартість в повному розмірі. У відповіді на претензію [PERSON] від 23.07.2021 року просив вказати адресу доставки виготовлених ним відповідно до договору підряду від 24.07.2018 року п"яти дверних блоків для їх огляду, та підписати акт здачі-приймання робіт або надати вмотивовану відмову від прийняття робіт на протязі трьох днів після огляду. Однак, ні підписаних актів, ні вмотивованої відмови від пийняття робіт [PERSON] він не отримав. Додані до позову докази не вказують на істотні відступи від умов договору підряду та інших істотних недоліків. Додані до позову докази вказують на неможливість повного виконання [PERSON] свого зобов"язання з вини [PERSON] , яка безпідставно відмовилася від огляду та прийняття роботи і мотивовано не відмовилася від її прийняття. В задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито спрощене провадження у справі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити, з підстав та мотивів, які наведені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] суду показала, що її дочка [PERSON] зустрілася із [PERSON] у неї на роботі. Дочка вибрала із каталога модель дверей. На квартирі дочки, де була присутня вона та [PERSON] . [PERSON] зробив заміри дверей, порахував суму коштів. Потім [PERSON] та дочка підписали договір, запевнив, що двері будуть готові, домовилися про колір та деревину. Дочка хотіла побачити хоча б одні двері, почала шукати його за адресами в смт.Клевань. Дочка закупила фурнітуру. Пізніше [PERSON] скинув фото одних дверей на вайбер дочці. Потім почалися телефонні дзвінки. Дверей він не зробив. Дочка втратила кошти, які надала як аванс, а також витратила кошти на фурнітуру. У зв"язку з чим, дочка втратила спокій та перенесла термінову операцію. Двері мали б бути дерев"яні з ясена. Дочка телефонувала [PERSON] при ній та просила показати двері, проте в живу ніхто і до сьогодні їх не бачив. Свідок [PERSON] суду показав, що він робив ремонт [PERSON] , йому було відомо, що вона шукає столяра, щоб зробити двері. Він був присутнім під час укладення договору на виготовлення дверей між [PERSON] та [PERSON] , остання надала завдаток. [PERSON] зробив заміри дверей, обговорили дизайн дверей. Двері [PERSON] не зробив. Вони шукали виробничий цех в смт.Клевань за різними адресами, які їм вказав [PERSON] , проте так і не знайшли. Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 2018 року між Приватним підприємцем [PERSON] надалі Виконавець та [PERSON] надалі Замовник, укладено Договір підряду, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виготовлення та встановлення дверних блоків 5 штук (п.1.1). Термін здачі робіт по договору: 18 вересня 2018 року (п.1.2). За виконану роботу, згідно цього договору, Замовник оплачує Виконавцю 54650 грн. (п.2.1). Оплата проводиться авансовим внеском в сумі 5% (п.2.2). При завершенні роботи Виконавець представляє Замовнику Акт здачі-приймання робіт, передбачений умовами договору, для подальшого розрахунку (п.3.1.). Замовник повертає Виконавцю підписаний Акт здачі-приймання робіт, або мотивовану відмову від прийняття робіт, котра передбачена умовами договору, на протязі 3 (трьох) днів після фактичного виконання робіт (п.3.2.). Згідно прибуткового касового ордеру №12 від 18 липня 2018 року ПП [PERSON] отримав від [PERSON] аванс за вироби з деревини в розмірі 25000 грн., що не заперечується сторонами. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст. 837 ЦК України установлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Верховний Суд зазначає, що для правильного вирішення даного спору, судам необхідно з`ясувати обставини виникнення у замовника (позивача) права на відмову від договору підряду, яке відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України не є безумовним і пов`язано із діями підрядника (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим), з урахуванням умов укладеного між сторонами договору підряду та, відповідно встановити наявність чи відсутність підстав для стягнення збитків (постанова від 20.05.2020 у справі № 909/240/19). Крім того, Верховний Суд послідовно у своїй практиці зазначав, що під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів підряду, до предмета дослідження, серед іншого, входить встановлення обставин щодо характеру, обсягу, якості робіт, що є предметом договору, строків їх виконання та порядок їх прийняття, аналіз доказів, поданих на підтвердження виконання та передання цих робіт, встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості робіт фактично виконаним роботам (підпункт 8.4.1 постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі №910/3802/19, пункт 4.6 постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №910/15234/18, постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №910/5253/19, постанова Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №910/14846/19). Для правильного вирішення спору, що виник у зв`язку з виконанням договору підряду необхідно з`ясовувати обставини належного/неналежного виконання як замовником, так і підрядником умов договору підряду, в тому числі і щодо виникнення/невиникнення у замовника права на відмову від договору підряду, яке відповідно до частини другої статті 849 ЦК України не є безумовним і пов`язано із діями підрядника (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим), та чи належним чином воно (право на відмову) реалізовано (постанова Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №910/14846/19). За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Відтак, договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом під час перегляду справи встановлено, що 03 вересня 2018 року між сторонами було укладено Договір на виготовлення та встановлення 5 (п"яти)дверних блоків, термін здачі 18 вересня 2018 року. Позивач виконала свої зобов`язання за договором та сплатила на користь відповідача авансовий платіж у розмірі 25000 грн. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконав. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не відреагувала на його претензію від 12 вересня 2018 року не підтверджено належними доказами. Вказана претензія не була отримана позивачем, що стверджується копією конверта долученого відповідачем, в якому зазначено причини повернення "За закінченням терміну зберігання". 23.07.2021 року позивачем було направлено претензію відповідачу, де зазначено, що дверні блоки виконавець не встановив та ненадав, Акт здачі-приймання робіт до 18 вересня 2018 року не представив. З метою досудового врегулювання спору, запропоновано розірвати договір від 24.07.2018 року та відшкодувати збитки в розмірі 30802,59 грн. Згідно відповіді [PERSON] від 30.07.2021 року на претензію [PERSON] від 23.07.2021 року [PERSON] просив в термін до 06.08.2021 року вказати адресу доставки виготовлених ним відповідно до договору підряду від 24.07.2018 року п"яти дверних блоків для їх огляду, та підписати акт здачі-приймання робіт або надати вмотивовану відмову від прийняття робіт на протязі трьох днів після огляду. Додаток Акт здачі-приймання робіт від серпня 2021 року. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договору та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів у розмірі 25000 грн. підлягають до задоволенню, оскільки судом було встановлено обставини неналежного виконання підрядником умов договору підряду, а тому у позивача, як у замовника виникло право на відмову від договору підряду, яке безпосередньо пов`язано із діями підрядника. Крім того, позивачем на підтвердження понесених збитків надано копії квитанцій від 4.08.2018 року на загальну суму 5564 грн., однак з доданих квитанцій неможливо встановити, що дані кошти сплачені на придбання фурнітури до п"яти дверних полотен. В рахунку на оплату №2788/р від 31 липня 2018 року, здійснена оплата за фарбування ФОП [PERSON] в розмірі 238,59 грн., платника не зазначено. Крім того сторони не заперечували той факт, що фурнітура до п"яти дверних полотен позивачем відповідачу не надавалася. А тому, позовні вимоги в частині стягнення понесених збитків з відповідача на користь позивача в розмірі 5802,59 грн є необргунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи наведені положення закону, суд оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати понесеним моральним страждання позивача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2781,39 грн 39 коп. (908 грн. - за вимогою немайнового характеру; 1873 грн. 39 коп. (27000*3178/45802,59) - за вимогами майнового характеру та про стягнення моральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: approved