Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила що, 25 жовтня 2002 року з відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними припинено. Спільне господарство між подружжям не ведеться, сімейні відносини не підтримуються. Основною причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, у кожного з подружжя різні погляди на сімейне життя. Шлюб існує тільки формально. Примирення та збереження шлюбу не можливе. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечитиме її інтересам. Спір про поділ майна на момент подачі позовної заяви про розірвання шлюбу відсутній. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 жовтня 2002 року Краматорським відділом реєстрації актів громадянського стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 297. Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 29 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відзив на позовну заяву не подав. Про причини неявки відомостей не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. За згоди позивача, враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки, не подав відзив, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ст.280,281 ЦПК України. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 297. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с.7). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Як вбачається із позовної заяви, шлюбні стосунки та спільне проживання між позивачем та відповідачем припинені. Шлюб між ними носить формальний характер, сімейні відносини притаманні подружжю не підтримуються. Відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю унеможливлюють її збереження. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна на момент подачі позовної заяви про розірвання шлюбу відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя,що передбачено ч. 1 ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, мають різні погляди на життя, шлюб та сімейні цінності. Між сторонами припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат при зверненні з позовом до суду, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Outcome: approved