Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Предмет позовних вимог, стислий виклад позиції учасників справи [PERSON] (далі позивач) 29.07.2019 року звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та ухвали Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, остаточно просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) проценти за користування позикою за період з 30.03.2018 року по 13.08.2019 року, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що чоловік позивача [PERSON] надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 1440,00 євро, на підтвердження чого відповідачем було видано розписку від 27.02.2016 року. [PERSON] помер [INFO] , його спадкоємицею є позивач. Позивач 05.02.2018 року написала відповідачу лист-вимогу, в якому просила повернути суму позики, проте відповіді на вказане звернення не отримала. Внаслідок протиправної поведінки відповідача, який припинив відповідати на дзвінки позивача та прохання повернути грошові кошти, у чоловіка позивача з`явились негативні переживання, емоційна напруга, внаслідок яких він помер. У позивача також погіршився сон, став нестійким настрій, з`явилась нервозність, підвищився тиск. Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює в сумі 25000,00 грн. Основні процесуальні дії у справі Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 15.08.2019 року (головуючий суддя Логвінов А.О.) відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року витребувано з Десятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] . Після перерозподілу справи в провадження головуючого судді Крівцова Д.А., ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 року витребувано з архіву Московського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи № 643/3722/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2022 року закрито провадження в даній цивільній справі в частині позовних вимог про стягнення суми позики в розмірі, що еквівалентний 1440 євро за офіційним курсом євро до гривні України, встановленим Національним банком України, та стягнення процентів за договором позики за період з 27.02.2016 року по 29.03.2018 року. Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2022 року позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені Згідно розписки, оригінал якої міститься в матеріалах справи, відповідач взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 1440 євро зі сплатою 12 % річних від суми. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Спадкоємцем за законом після його смерті є позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.03.2018 року, виданим Десятою Харківською нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 4-226. Згідно письмової заяви позивача від 05.02.2018 року, вона звернулась до відповідача з вимогою щодо повернення суми позики. В матеріалах цивільної справи № 643/3722/18, яка була витребувана для дослідження судом в ході розгляду даної цивільної справи, міститься фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 07.02.2018 року, який згідно доводів позовної заяви підтверджує факт направлення відповідачу письмової вимоги про повернення суми позики. Позиція суду Щодо стягнення процентів за користування позикою за період 30.03.2018 року по 13.08.2019 року. Застосовне законодавство та судова практика Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК). \~ \~ \~ \~Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Оцінка суду Позивач в обґрунтування позову зазначала, що 05.02.2018 року написала відповідачу лист-вимогу, в якому просила повернути суму позики, проте відповіді на вказане звернення не отримала. Враховуючи наведене, за доводами позовної заяви після закінчення 30-денного строку з дня відправлення листа, відповідач вважається таким, що порушив зобов`язання щодо повернення боргу в строк, встановлений п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК. Вказані доводи підтверджуються наданими позивачем листом від 05.02.2018 року та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» від 07.02.2018 року. Таким чином, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК, строк повернення позики сплинув після закінчення тридцяти днів від дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто 09.03.2018 року. Відповідно, з 10.03.2018 року відповідач вважається таким, що прострочив зобов`язання щодо повернення позики. Враховуючи вказані вище висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, з 10.03.2018 року право позивача нараховувати передбачені договором позики проценти припинилось. За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою в розмірі 12 % річних за період 30.03.2018 року по 13.08.2019 року. В постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року по справі № 291/1024/18-ц зазначено, що визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Вимога про стягнення з відповідача процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем в остаточній редакції позову не заявлялась. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог. В постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц зазначено, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. За таких обставин, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених вимог, предметом яких є стягнення заборгованості за процентами, нарахованими згідно умов договору позики, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення в межах даної справи з відповідача на користь позивача процентів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки таке стягнення фактично означало би самостійну зміну судом підстав позову (зі стягнення процентів, нарахованих згідно умов договору позики на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, на стягнення процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України) та, відповідно, означало би вихід за межі заявлених вимог. Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, дійшовши висновку щодо відсутності підстав для стягнення процентів, передбачених кредитним договором (пункти 54, 66, 68), також не стала за власною ініціативною стягувати проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та залишила в силі судове рішення про відмову у вказаній частині позовних вимог. Щодо відшкодування моральної шкоди Застосовне законодавство та судова практика Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ст. 23 ЦК). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК). Відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611\~ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 761/26293/16-ц). Оцінка суду Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення стану здоров`я позивача та її чоловіка [PERSON] , а також наявності причинного зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я вказаних осіб і смертю [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з мотивів спричинення шкоди здоров`ю позивача, а також шкоди здоров`ю і життю [PERSON] внаслідок дій або бездіяльності відповідача. Оскільки ані положеннями Глави 71 ЦК, ані умовами договору позики (розписки) не передбачений обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду, завдану внаслідок невиконання або неналежного виконання зобов`язання щодо повернення позики, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з мотивів невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики (розпискою). Враховуючи наведене, суд відмовляє в позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed