Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 червня 2015 року між ним, [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 1202. У шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На дату подання позовної заяви до суду він і [PERSON] , тривалий час разом не проживають, спільним побутом не пов`язані, шлюбні стосунки між ним і відповідачкою припинено. Вони мають різні погляди на життя, сімейні відносини, з огляду на що збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам позивача і відповідача, а також інтересам дитини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений 13 червня 2015 року між ним, [PERSON] , і [PERSON] , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1202 від 13 червня 2015 року. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 13 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1202. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ». В шлюбі у подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі ст. 7, 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved