Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі - ТОВ «Фінпром Маркет») про визнання виконавчого напису № 9909, вчиненого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (далі - виконавчий напис № 9909) таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовується тим, що у Рожищенському відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Рожищенський відділ ДВС) перебуває виконавче провадження про стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором підставі виконавчого напису № 9909. Цей виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не пересвідчився в безпірності заборгованості, не зважив на сплив строків давності. Документи, що підтверджують безспірність заборгованості за договором, відсутні. Тому позивач вважає, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. До суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності сторони позивача. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До суду від імені директора ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волинської області Остапенко Є.М., судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рожищенського відділу ДВС в судове засідання не з`явився. До суду від заступника начальника відділу надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно із копією виконавчого напису від 24 лютого 2021 року № 9909, вчиненого на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» невиплачені в строк грошові кошти на загальну суму 10096,15 грн. за кредитним договором від 26 серпня 2018 року № 0732219261 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», яке відступило право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», а остання в свою чергу - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке в подальшому відступлено ТОВ «Фінпром Маркет». Копією постанови державного виконавця Рожищенського відділу ДВС від 4 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 6565989863 підтверджено, що на примусовому виконанні у цьому відділ перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 24 лютого 2021 року № 9909 про стягнення з [PERSON] у користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 10096,15 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 1 ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений позивачем [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 24 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. У поданому до суду позові [PERSON] не визнала заборгованість вказану у виконавчому написі. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, не містять матеріали справи й відомостей щодо укладення позивачем із ТОВ «Інфінанс» нотаріально посвідченого кредитного договору. Тому, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису № 9909 таким, що не підлягає виконанню. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 496,20 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, - в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved