Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області (далі по тексту - Відповідач 1), Комунального закладу «Грищинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області (далі по тексту - Відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивує тим, що вона працює на роботі практичним психологом у комунальному закладі освіти молоді та спорту Бобрицької сільської ради Черкаської області «Литвинецький ліцей» та в комунальному закладі «Грищинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області. У листопаді 2021 відповідачі вимагали від неї на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 08.11.2021 Відповідачем 1 та 05.11.2021 Відповідачем 2 Позивачу були вручені накази № 62-К від 08.11.2021, №80-К від 05.11.2021 про відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Накази відповідачів мотивовані тим, що оскільки у позивача відсутнє відповідне щеплення та відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України Відповідач 1, Відповідач 2 відсторонюють Позивача від роботи до часу усунення обставин, що обумовили відсторонення. У трудовому контракті, посадовій інструкції чи іншому документі, підписаному між Позивачем і Відповідачем 1, Відповідачем 2 такого зобов`язання немає, повноваження відповідачів на відсторонення Позивача від роботи з цих підстав відсутні. Позивач вважає накази відповідачів незаконними у зв`язку з порушенням її права на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України, ст. 23 Загальної декларації прав людини, ст. 1 Європейської соціальної хартії, ст. 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права. Наказ про відсторонення мотивований положеннями ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», який передбачає обов`язкове щеплення саме обов`язковими щепленнями. Цим Законом щеплення від Ковід-19 не встановлене як обов`язкове, а тому відсторонення працівника з підстав ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним та безпідставним. Підстави відсторонення передбачені ст. 46 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Правової можливості відсторонення працівника від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від Ковід-19 законодавством не передбачено. Дорожньою картою з провадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні 2021-2022 роках, встановлено, що вакцинація буде добровільною для всіх груп населення та професійних груп. Згідно рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 якщо норма закону чи підзаконного нормативно-правового акту суперечить нормі Конституції України, слід застосовувати Конституцію як норми прямої дії. Постанова про введення карантину є незаконною і не підлягає виконанню. Просить визнати незаконними та скасувати наказ Відповідача 1 від 08.11.2021 №62-К, а також наказ Відповідача 2 від 05.11.2021 №80-К про відсторонення Позивача від роботи; зобов`язати Відповідачів виплатити Позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи. Від позовних вимог про поновлення на роботі позивач відмовилась, подавши відповідну заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 01.12.2021 після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 15.12.2021 від представника Відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що згідно "Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, підлягають зокрема працівники закладів загальної середньої освіти у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595. Ст. 46 Кодексу законів про працю України передбачає відсторонення в інших випадках, передбачених законодавством. Ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачені обов`язкові профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.04.2021 у справі «Vavricka and Others v. the Czech Republic» обов`язкова вакцинація є законною і необхідною у демократичному суспільстві, її метою є захист особи від серйозних хвороб через вакцинацію чи колективний імунітет. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачені обов`язки громадян піклуватися про своє здоров`я, здоров`я дітей, інших громадян, проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 № 12-рп/98, роботодавці, роботодавці можуть відсторонювати працівників від роботи на підставі ст. 46 Кодексу законів про працю України та постанови уряду від 20.10.2021 № 1096 з оплатою на визначених умовах. Згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст. 1 Закону «Про оплату праці «заробітна плата - це винагорода за виконану працівником роботу, тому при відстороненні від роботи підстав нараховувати йому заробітну плату немає. 17.12.2021 від представника Відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що згідно "Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, підлягають зокрема працівники закладів загальної середньої освіти у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595. Ст. 46 Кодексу законів про працю України передбачає відсторонення в інших випадках, передбачених законодавством. Ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачені обов`язкові профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачені обов`язки громадян піклуватися про своє здоров`я, здоров`я дітей, інших громадян, проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 28.04.2021 у справі «Vavricka and Others v. the Czech Republic» обов`язкова вакцинація є законною і необхідною у демократичному суспільстві, її метою є захист особи від серйозних хвороб через вакцинацію чи колективний імунітет. Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 № 12-рп/98, роботодавці можуть відсторонювати працівників від роботи на підставі ст. 46 Кодексу законів про працю України та постанови уряду від 20.10.2021 № 1096 з оплатою на визначених умовах. Згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст. 1 Закону «Про оплату праці «заробітна плата - це винагорода за виконану працівником роботу, тому при відстороненні від роботи підстав нараховувати йому заробітну плату немає. 21.12.2021 від позивача та представника позивача надійшла відповідь на відзив Комунального закладу «Литвинецький ліцей» Бобрицької сільської ради, в якому зазначено, що Відповідач 1 є самостійною комунальною установою державної форми власності, які фінансуються виключно за рахунок державного бюджету, а розпорядником бюджетних коштів є орган № 2307 Канівське УДКСУ. Тобто, всі платежі між суб`єктами господарювання і відповідачами здійснюються у безготівковій формі, а всі укладені договори, акти виконаних робіт, реєструються у бюджетній установі та спрямовуються для оплати до органу № 2307 Канівське УДКСУ. Обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 для певних професій, виробництв та організацій не визначена, а затверджено лише «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, праця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Перелік обов`язкових щеплень наказом Міністерства охорони здоров`я України не змінювався, а щеплення від COVID-19 до Календаря профілактичних щеплень в Україні не включено. Вимога відповідача надати докази щеплення чи медичних маніпуляцій відносно позивача є незаконною. Право на таємницю про стан свого здоров`я передбачена Конституцією України, ст. 286 Цивільного кодексу України. У відповідності ст.46 Кодексу законів про працю України, п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» відстороняються від роботи особи, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Міністерство охорони здоров`я України не затверджувало перелік інфекцій, ухилення від щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи. У оспорюваному наказі відсутня підстава його винесення. Підзаконні нормативні акти не можуть змінити правове регулювання визначене законами. Обмеження прав і свобод людини і громадянина можливе у випадках, встановлених Конституцією України. Наказ відповідача про відсторонення Позивача є незаконним, підлягає скасуванню, також підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. 06.01.2022 представник позивача та позивач подали до суду письмові пояснення, в яких посилався на ст. 43 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 № 6-р(ІІ)/2019, Європейську хартію прав пацієнтів. У письмових поясненнях також зазначається, що порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень передбачено у ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», де зазначено, якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а у разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Іншого порядку відмови від обов`язкових щеплень цей та інший будь-який Закон не містить. Відсутні і інші підстави для встановлення факту відмови особи від обов`язкових щеплень, аніж відібране лікарем письмове підтвердження особи чи акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову від вакцинації. Накази про відсторонення від роботи не містять відомостей на підтвердження відмови позивача здійснити щеплення у порядку ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Крім того, повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення містить вимогу надати документи щодо щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання, що є грубим порушенням вимог ст. 19 Конституції України. Оскільки відповідачами незаконним відстороненням було порушено право позивача на працю, ефективним способом захисту буде зобов`язання відповідача виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по день виконання рішення суду. Позивач та представник позивача зазначають, що відсторонення не може тривати невизначений проміжок часу і по своїй суті є аналогічним звільненню. Щодо витрат на правову допомогу посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» та практику Верховного Суду. В судовому засіданні позивач, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідачами порушено її права, що полягають у наданні інформації щодо вакцинації від ковід-19 та обмеження на роботі. Відповідачі 08.11.2021 відсторонили її від роботи, посилалися на наказ Міністерства охорони здоров`я України, однак в посадовій інструкції чи інших документах такого зобов`язання немає, так як немає повноважень про відсторонення від роботи з підстав відсутності вказаного щеплення. Перед цим відповідачами їй було вручено повідомлення про відсторонення з роботи, позивач пояснила, що у неї відбирають право на працю, яке передбачено Конституцією України. Відсторонення передбачено лише у випадках ст. 46 Кодексу законів про працю України. Вона пройшла медичний огляд, порушень не допускала, а тому ніяких підстав для недопуску її до роботи не було. Ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачає обов`язкові щеплення, щеплення від ковід-19 туди не включено. Згідно ст. 6 цього Закону інформація про стан здоров`я є конфіденційною. Підзаконні нормативні акти мають відповідати Конституції України. Ніхто не може виконувати злочинні накази. Забороняється будь-яка дискримінація. Просить скасувати накази та стягнути на її користь заробітну плату та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Суду пояснив, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, дискримінація забороняється. Відповідачі посилаються на повідомлення про обов`язкове вакцинування від ковід-19, як на підставу відсторонення позивача від роботи,

Outcome: partial