Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

заявники звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1209. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] . Сімейне життя у заявників не склалось, оскільки у них різні характери, протилежні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Оскільки шлюбні відносини не можуть бути поновлені заявники просять його розірвати в судовому порядку. Питання щодо участі батьків у вихованні та утриманні дітей вони вирішили шляхом укладення відповідної угоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявники заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1209. Від даного шлюбу у сторін є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч. 2 ст. 109 Сімейного кодексу України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В матеріалах справи наявний нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, а також визначення місця проживання дітей від 17.12.2021 р., що зареєстрований в реєстрі за №1747. Судом встановлено, що заявники не підтримують шлюбних стосунків не ведуть спільне господарство та не пов`язані спільним побутом. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам заявників, заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, підлягає задоволенню.

Outcome: approved