Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №369/6972/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення аліментів та додаткових витрат. [PERSON] у своєму позові посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду мыста Києва від 04.12.2015 року розірвано. За час проживання однією сім`єю з відповідачем у них народилися син, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09.08.2016 року було ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з 25.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття та доньки, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з 25.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно починаючи з 25.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що відповідач аліменти сплачує. Однак вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання їхніх дітей є занадто низьким, оскільки прожитковий мінімумів на дитину такого віку станом на 01.01.2021 року становить 1921,00 грн. Тим більше, що їхні мають рідкісне орфогенне генетичне захворювання. Позивачка зазначає, що діти потребують консультацію генетика для дообстеження, уточнення діагнозу, уточнення діагнозу, корекції медикоментозного лікування, отримання рекомендацій щодо дієтичного харчування та здійснення реабілітаційних заходів. При цьому, позивач зазначає, що згоди, щодо утримання спільних з відповідачем дітей між ними не досягнуто, що їй наразі, дуже важко самостійно надати належне фінансове забезпечення. У зв`язку з чим, діти перебувають в скрутному матеріальному становищі. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач, працездатний, постійно працює та має дохід. Інформації щодо погіршення його матеріального стану або перебування на його утриманні утриманні інших непрацездатних осіб вона не має. Тому вважає,що останній зможе сплачувати аліменти у заявленому її розмірі, при цьому не надає в додатках до позову жодного доказу цим обставинам на які вона посилається. Просила збільшити розмір аліментів та розмір додаткових витрат, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій суми по 3500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття, а також додаткові витрати у твердій грошовій суми по 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідачем було подано відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог. Позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що більша частина аліментів/коштів (призначена для дітей) було витраченої нею на оплату витрат на утримання комунальних послуг будинка, який їй не належить на праві власності і на оплачу витрат палива автомобіля її батька, ддя забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. А також зазначає, що під час карантину в Україні, кошти, які призначені для розвитку, лікування та належного життя були витрачені на неї особисто, а також на доставку її до роботи. До Києво-Святошинського районного суду Київської області позивачем подано заяву про зменшення (уточнення) позовних вимог, в якій просила зменшити та уточнити позовні вимоги та стягунути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на двох дітей, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття, а також додаткові витрати у твердій грошовій суми по 2 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітей повноліття. Дана заява про зменшення позовних вимог прийнята судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилися, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився та подав відзив на позов. Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Посилаючись на недостатність визначеного попереднім судовим рішенням розміру аліментів, також на наявність додаткових витрат на дітей, Позивач звернулася до суду з даним позовом. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим від буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо. Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов`язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначила в позовній заяві позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітні діти перебувають на вихованні та її утриманні, відповідач на підставі рішення суду від зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 1000,00 грн. Розмір аліментів є значним та задовольняє мінімальні потреби дітей. Відповідач у своєму відзиві на позов пояснив суду, що він офіційно працевлаштований, та надав докази до матеріалів справи. Відповідачем надано суду документи щодо його доходів, зі змісту яких вбачається, що він отримує офіційну заробітню плату в розмірі 4112 грн на місяць (витяг з наказу № 115-УДП від 30.06.2021 року) Інші офіційні доходи у відповідача відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними засобами доказування наявності визначених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів - зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи встановлений судом дохід відповідача та наведені ним в судовому засіданні обставини, суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів на кожну дитину, оскільки сукупний розмір аліментів на обох дітей перевищуватиме місячний дохід відповідача. Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, суд зауважує наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що місячний дохід відповідача складає 4\~112 грн в місяць, а матеріали справи не містять інших відомостей щодо доходів відповідача та доказів на підтвердження фінансової можливості відповідача сплачувати додаткові витрати на утримання дітей, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги про стягнення додаткових витрат у твердій грошовій суми по 2 000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття не підлягають задоволенню судом.

Outcome: dismissed