Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

2 вересня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до державного виконавця Роменського МРВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бриндіної Ю.М., треті особи [PERSON] , [PERSON] і просить: постановити рішення, яким скасувати арешт автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO 1,5і, тип - легковий седан-В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , накладений на нього постановою Державного виконавця Роменського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Бриндіної Юлії Миколаївни по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1202/16 від 22.11.16 Роменського міськрайсуду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу як такого, що помилково накладений на майно іншої особи. В обґрунтування позову вказав, що заочним рішенням Роменського міськрайсуду від 12 лютого 2021 року по справі № 585/1775/20, що на даний час вступило в законну силу, було задоволено його позовні вимоги та постановлено визнати довіреність видану йому та [PERSON] [PERSON] 16 вересня 2019 року, посвідчену приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А.М., зареєстровану в реєстрі за № 2296 на право володіння, користування та розпорядження автомобілем марки CHEVROLET, модель AVEO 1,5і, тип - легковий седан-В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , удаваним правочином, та визнати цей правочин, договором купівлі-продажу зазначеного автомобіля. Але, коли після отримання рішення суду, що вступило у законну силу він звернувся з письмовою заявою до державного виконавця про зняття арешту з даного автомобіля, оскільки за вищевказаним рішенням суду на момент накладення арешту, т.т. 19.09.19 він вже був у власності не боржника по виконавчому провадженню [PERSON] , а в його власності, листом від 20.04.21 за № 19915 йому було повідомлено, що такий арешт може бути знятий після отримання державним виконавцем відповідного судового рішення по скасування арешту. Таким чином, незважаючи на отримання ним судового рішення, яке засвідчило факт законного придбання ним у власність вищевказаного автомобіля, зареєструвати його на своє ім`я він до цього часу не може, що порушує його право як законного власника на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому рухомим майном. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат по справі складає 1908 грн., з яких 908 грн. сплачений судовий збір та 1000 грн. сплачених в якості правової допомоги адвоката. 6 вересня 2021 року, ухвалою суду провадження у справі відкрито. 23 вересня 2021 року відповідач надав суду відзив в якому вказав що просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що на примусовому виконанні у Роменському відділі державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 52952934 з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1202/16 від 22.11.2016 року Роменського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ід. номер [NUMBER] , прож. [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, але на кожну дитину не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19 жовтня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. 23.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52952934, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. 23.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено до управління Пенсійного фонду для виконання. Аліменти із пенсії [PERSON] утримуються та перераховуються на користь стягувача щомісячно, але не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість з їх сплати. 19.09.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника № 52952934 на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», відповідні записи внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до заочного рішення по справі № 585/1775/20 номер провадження 2/585/51/21 від 12.02.2021 року Роменського міськрайонного суду Сумської області визнано довіреність видану [PERSON] 16 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] на право володіння, користування та розпорядження автомобілем марки CHEVROLET AVEO 1.51 держномер [NUMBER] удаваним правочином та визнано цей правочин договором купівлі-продажу зазначеного автомобіля. Згідно відповіді від 18.08.2021 року Міністерства внутрішніх справ України за гр. [PERSON] зареєстровано автомобіль CHEVROLET AVEO 1.51 держномер [NUMBER] . На сьогоднішній день заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] не сплачено. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконане провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконане провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. 6 жовтня 2021 року підготовче провадження закінчено. В ході проведення підготовчого засідання позивач повідомив що бажає стягнути з відповідача судові витрати - судовий збір та послуги адвоката. В судове засідання позивач та його представник не прибули, представник надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не прибув, раніше надавав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] до суду не прибув, про відкладення розгляду справи не клопотав. Третя особа [PERSON] до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року зареєстровано обтяження рухомого майна - арешт, на підставі постанови про арешт майна боржника виданий 19.09.2019, видавник: Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГУТУЮ у Сумській області Бриндіна Ю.М. , Боржником вказаний [PERSON] (а.с.4) Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 12 лютого 2021 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Недригайлівського районного нотокругу Юрченко А.М., Чухненко О.Л., державний виконавець Роменського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Бриндіна Ю.М., про визнання довіреності (договору доручення) удаваним правочином та визнання його договором купівлі-продажу задоволено. Визнано довіреність видану [PERSON] , 16 вересня 2019 року - [PERSON] та [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А.М., зареєстровану в реєстрі за № 2296 на право володіння, користування та розпорядження автомобілем марки CHEVROLET, модель AVEO 1,5і, тип - легковий седан-В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Роменським ВРЕР УДАЇ при УМВС України в Сумській області від 24.04.2008 року, реєстраційний номер [NUMBER] , удаваним правочином, та визнати цей правочин, договором купівлі-продажу зазначеного автомобіля. В мотивувальній частині рішення суду вказано за таких обставин, оскільки підписуючи довіреність на право володіння, користування та повного розпорядження автомобілем від 16.09.2019 сторони мали на увазі укладення договору купівлі-продажу, оскільки [PERSON] отримав від [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у сумі 2900 доларів США та передав останнім автомобіль та всі необхідні документи, у тому числі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд приходить до висновку, що зазначена довіреність від 16.09.2019 є удаваним правочином - договором купівлі продажу.(а.с.5-6). Згідно угоди № 7/2 про надання правничої допомоги від 16 липня 2020 року адвокат Сапіч В.М. - виконавець, та [PERSON] - замовник, укладали угоду, предметом якої, згідно розділу 1, є надання виконавцем правничої допомоги замовнику за плату згідно досягнутої домовленості. В розділі 2. Вказано, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується підготувати позовну заяву про визнання договору доручення договором купівлі-продажу та прийняти участь в якості представника замовника при її розгляді в суді. Розділ 3. Виконавець у відповідності з чинним законодавством України виконати роботу обумовлену в п.2 даної угоди узгодивши свої рішення по ній з замовником… Замовник зобов`язаний … внести плату за замовлену правничу допомогу , згідно п. 1 даної угоди… (а.с.7). Відповідно квитанції про оплату правової допомоги, 26 серпня 2021 року адвокат Сапіч В.М. в порядку оплати правової допомоги, відповідно до угоди № 7/2» від 16.07.2020 року, отримав від [PERSON] 1000 грн. за підготовку позовної заяви про скасування арешту майна та представлення його інтересів при судовому розгляді позовної заяви про скасування арешту майна та представлення його інтересів при судовому розгляді даної позовної заяви. (а.с.8). Отже позивач вважає що між сторонами існують спірні правовідносини з приводу зняття арешту з рухомого майна. Не зважаючи на те, що позивач в обґрунтування свого позову не послався на жодну норму матеріального права, суд, при вирішенні спору суд повинен керуватися нормами чинного законодавства, у зв`язку з чим до спірних правовідносин суд застосовує положення Цивільного кодексу України та закону України «Про виконавче провадження». Відповідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, що визначено ч.1 ст. 317 ЦК України. В пункті 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», від 3 червня 2016 року визначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення. Позивач [PERSON] , звертаючись з таким позовом, вважає себе власником рухомого майна, на яке накладено арешт - автомобіля CHEVROLET, модель AVEO 1,5і, але суд не може погодитися з вказаною позицією, так як довіреність, яка за рішенням суду визнана удаваним правочином і визнана договором купівлі-продажу, була видана на двох осіб - [PERSON] та [PERSON] . В рішенні суду вказано, що кошти за автомобіль сплачували [PERSON] та [PERSON] . Отже співвласниками автомобіля, про скасування арешту на який, вирішується спір, можуть вважатися дві особи, але з позовом звернулася лише одна. Даний автомобіль є неподільною річчю, тому скасувати арешт з його частини суд не може. Навіть якщо би існували підстави для скасування арешту на частку в автомобілі, яка може належати позивачу, визначити частину автомобіля, яка може належати [PERSON] суд не може, оскільки у згаданому рішенні суду частки учасників угоди не визначені, скільки коштів було сплачено [PERSON] , а скільки [PERSON] , не вказано, в рішенні взагалі відсутні посилання на докази, які підтверджують сплату коштів за автомобіль [PERSON] та [PERSON] і отримання їх особою, яка видала довіреність - [PERSON] . Крім цього набуття права власності на таке нерухоме майно, як транспортний засіб, має певні особливості, передбачені чинним законодавством. Відповідно статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ЦК України. Згідно частин 1-4 статті 34 Закону України «Про дорожній рух»: державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Частина 11 статті 34 Закону України «Про дорожній рух», в редакції чинній на час видачі довіреності, передбачає, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Отже автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави для зняття з нього арешту. Також, позов не підлягає задоволенню і з тих підстав, що позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, зазначивши відповідачем державного виконавця державної виконавчої служби, який взагалі не може бути належним відповідачем, оскільки навіть за умови якщо би позов було правильно заявляти саме до особи, яка наклала арешт на майно, відповідачем має бути юридична особа - а саме відділ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, а не працівник даного відділу - державний виконавець, який не самостійним суб`єктом повноважень, а діє від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Оскільки позивач в підготовчому засіданні повідомив, що вважає, що участь у справі приймають всі особи, чиїх інтересів стосується спір і вважав що підстав замінювати відповідача чи залучати співвідповідача немає, суд розглядає спір за участю визначених сторонами осіб. Крім цього, рішення суду про визнання правочину удаваним та визнання його договором купівлі-продажу, яке позивач покладає за основу заявленого позову і вважає підставою набуття власності на автомобіль, виглядає сумнівним, так як дане рішення винесено в заочному порядку, без залучення особи стягувача у виконавчому провадженні, в інтересах якої накладено арешт і в ньому відсутні дані про те, що сторони правочину досягли всіх істотних умов, оскільки в рішенні відсутні посилання на докази в підтвердження передачі коштів від покупців до продавця і прийняття цих коштів продавцем. Отже існує висока ймовірність його скасування. Але саме цю обставину суд не покладає в основу прийнятого рішення, оскільки рішення не скасоване і набуло чинності.

Outcome: dismissed