Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», третя особа АТ КБ «Приватбанк», в якому просила: - зобов`язати ТОВ «Українське Бюро Кредитних Історій» вилучити з кредитної історії [PERSON] інформацію з розділу «Поручитель» за договором (4841971), а саме: Тип кредиту Іпотечний кредит Дата видачі кредиту 21.06.2007 Сума кредиту 120000.00 Поточна заборгованість -72928.89 Поточна прострочена заборгованість -15848.76 Валюта USD Термін кредиту до 21.06.2027 Кредит закритий? відкритий Дата оновлення 17.11.2020 Вид забезпечення Кілька видів забезпечення Вартість забезпечення в базовій валюті NA Донор інформації ПриватБанк Свої вимог обґрунтовує тим, що вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки зобов`язання позивача перед АТ КБ «Приватбанк», як поручителя припинені 10.09.2015 року що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2020 року у справі № 757/3276/18-ц, якою задоволено позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, визнання припиненими поруки та іпотеки, зобов`язання вчинити дії та визнано припиненими правовідносини за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , внаслідок його смерті з 10.09.2015 року, визнано припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 10.09.2015 року, визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , посвідченим Козіною А.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 21.06.2007 року, реєстровий № 1419 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 10.09.2015 року. Тому, позивач вважає, що недостовірна інформація про невиконані зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк», як поручитель за договором (4841971) порушує її права на отримання кредиту в інших банківських установах та позбавляє її права власності на грошові кошти, які вона могла б отримати у власність в кредит в банківських установах. Крім того, позивач зазначає, що в базі ТОВ «Українське бюро кредитних історій», як підстава внесення інформації про неї, як поручителя, вказано договір (4841971). Проте, договір з такими параметрами між нею та АТ КБ «Приватбанк» взагалі не укладався. Таким чином, вважає, що недостовірна інформація в розділі «Поручитель» за договором (4841971) повинна бути вилучена із кредитної історії позивача повністю. Ухвалою суду (суддя Писанець В.А.) від 11.12.2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.04.2021 року (а.с. 37). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 року цивільну справу розподілено судді Батрин О.В. Ухвалою суду від 05.10.2021 року справу прийнято до свого провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження. 15.09.2021 року від представника відповідача ТОВ «Українське бюро кредитних історій» Наконечної А.В. надійшов відзив на позов, відповідно до якого на даний час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору та договору поруки, не встановлено факту відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо цього, згідно з вказаними судовими рішеннями кредитні правовідносини припинені 03.06.2020 року, десятирічний термін на зберігання інформації в кредитній історії закінчується 03.06.2030 року, то у відповідача немає підстав для спростування та вилучення такої інформації та, відповідно, позовні вимоги у такому разі не можуть бути задоволені. 10.12.2021 року від представника третьої особи АТ КБ «Приватбанк» Штронди А.М. надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно яких до на даний час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору та договору поруки, не встановлено факту відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо цього, згідно вказаних судових рішень кредитні правовідносини припинені 03.06.2020 року, десятирічний термін на зберігання інформації в кредитній історії закінчується 03.06.2030 року, то у відповідача немає підстав для спростування та вилучення такої інформації та, відповідно, позовні вимоги у такому разі не можуть бути задоволені. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 21.06.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNUAGK00000003, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 100 000 доларів США на придбання житлової нерухомості та 20 000 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 21 червня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.06.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки № DNUAGK00000003, посвідчений 21.06.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером № 57, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.06.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № DNUAGK00000003, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 21.06.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № DNUAGK00000003. Постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2020 року, з урахуванням ухвали від 09.06.2020 року про виправлення описки (а.с.11-12), рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.06.2019 року скасовано та прийнято постанову, якою позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» задоволено та: - визнано припиненими правовідносини за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , внаслідок його смерті з 10.09.2015 року, - визнано припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 19.09.2008 року, - визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , посвідченим Козіною А.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 21.06.2007 року, реєстровий № 1419 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з 10.09.2015 року, - зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» передати [PERSON] оригінали документів, що підтверджують право власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., а саме договір купівлі-продажу ВЕР № 315595, реєстр № 1418, посвідчений 21 червня 2007 року Козіною А.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, витяг з Державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, Технічний паспорт, - стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 7 043 грн. 20 коп. (а.с. 6-10). Постановою Верховного Суду від 27.08.2020 року постанову Київського апеляційного суду від 03.06.2020 року залишено без змін (а.с. 13-19). Вказаною постановою Київського апеляційного суду встановлено, що правовідносини за кредитним договором та іпотека вважаються припиненими з 10 вересня 2015 року у силу вимог ст. 1281 ЦК України, оскільки до [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті боржника [PERSON] , перейшли, зокрема, обов`язки спадкодавця, які виникли у нього як за кредитним договором, так і за договором іпотеки, а банк, дізнавшись про смерть боржника 10 березня 2015 року, а, отже, і про відкриття спадщини, не пред`явив вимог до спадкоємця протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто, до [INFO] . Крім того, встановлено, що [PERSON] , як особа, яка отримала спадщину, фактично вважається новим боржником. Позивач, будучи спадкоємцем, в межах спадкового майна фактично стала новим боржником, а, тому не може виступати поручителем виконання своїх же зобов`язань, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості збігу боржника і поручителя в одній особі. Крім того, позивач не надавала своєї згоди на виконання нею у повному обсязі зобов`язань померлого боржника в порядку виконання договору поруки. За таких обставин, порука вважається припиненою з моменту смерті боржника, тобто, [INFO] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, договір поруки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є припиненим з 10.09.2015 року. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначається Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (далі - Закону) ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Статтею 10 цього Закону передбачений порядок зберігання та вилучення інформації, що складає кредитну історію. Так, згідно ч. 1 цієї статті бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Відповідно до ч. 3 вказаної статті Закону Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в кредитній історії [PERSON] в розділі «Поручитель» міститься інформація за договором (4841971), відповідно до якої: Тип кредиту Іпотечний кредит Дата видачі кредиту 21.06.2007 Сума кредиту 120000.00 Поточна заборгованість -72928.89 Поточна прострочена заборгованість -15848.76 Валюта USD Термін кредиту до 21.06.2027 Кредит закритий? відкритий Дата оновлення 17.11.2020 Вид забезпечення Кілька видів забезпечення Вартість забезпечення в базовій валюті NA Донор інформації ПриватБанк Разом з тим, у вказаних відомостях розділі «Поручитель» міститься інформація щодо договору (4841971), що за своїм змістом відповідає даним договору поруки № DNUAGK00000003 від 21.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] та кредитному договору, укладеному між померлим ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Вказана обставина не заперечується учасниками справи. Водночас, враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 3 червня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 9 червня 2020 року, визначено строк дії припинення кредитного договору, іпотечного договору з 10 вересня 2015 року, а договору поруки з 19 вересня 2008 року, то з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 10 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» строк зберігання інформації в кредитній історії позивача закінчується 10 вересня 2025 року, тобто по закінченню 10 річного строку з моменту припинення кредитного правочину. Тому, на даний час позовні вимоги про зобов`язання відповідача вилучити інформацію з кредитної історії є передчасними. При цьому, що стосується доводів позивача, що нею особисто не надавалась письмова згода як суб`єкта кредитної історії, на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього, то суд їх відхиляє, оскільки суду не надано доказів відсутності її згоди на передачу інформації до ТОВ «Українське бюро кредитних історій». При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не отримує та не зберігає згоду позичальників на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації щодо них. Така згода надається банку-кредитору при укладенні кредитного правочину та є однією з умов і невід`ємною частиною кредитного правочину та зберігається банком у кредитній справі позичальника. Банки, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди. Враховуючи наведене, не доведеності наявності факту відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; не доведеності факту відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; враховуючи, що кредитний договір припинений з 10 вересня 2015 року на підставі постанови Київського апеляційного суду та визначений п. 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 10 Закону десятирічний термін зберігання інформації в кредитній історії з моменту припинення кредитного правочину не пройшов, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про зобов`язання відповідача видалити її персональні дані з власної бази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З урахуванням встановлених обставин, відсутності будь-яких порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed