Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що з 31 липня 2010 року по 14 березня 2014 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] , починаючи з 2012 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З 10 листопада 2016 року, за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області відповідач зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] рішення суду добровільно не виконує, у зв`язку з чим, змушена була звернутись за примусовим стягненням аліментів до Городищевського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а з 19 червня 2018 року до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Станом на 25 серпня 2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини становить 153226,79 грн., штраф в розмірі 65656,75 грн., а разом заборгованість на 01 вересня 2021 року складає 218883,54 грн.. Таким чином, [PERSON] участі в утриманні дитини не бере. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, без його участі. Неповнолітня [PERSON] була вихованцем дошкільного навчального закладу № 620. За інформацією, наданою вказаним ДНЗ на адвокатський запит від 08 жовтня 2018 року та копії характеристики, відповідач [PERSON] жодного разу не з`являвся в дошкільному навчальному закладі та на батьківських зборах присутній не був. На даний час неповнолітня [PERSON] є вихованцем гімназії №267. [PERSON] , як батько, і тут жодної участі в житті та вихованні дитини не приймає, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в подальшому житті, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, фізичного розвитку, як складову виховання, не спілкується з донькою, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Такими діями [PERSON] створює умови, які шкодять інтересу неповнолітньої [PERSON] , що можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. На сьогоднішній день, як мати, має можливість повністю забезпечувати свою доньку як матеріально, так і шляхом належного виховання. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що і стало підставою звернутися з позовною заявою в суд. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задоволити в повному обсязі, вказавши, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує належні умови її проживання, не проявляє жодного інтересу до неї та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В частині відшкодування понесених судових витрат у виді правничої допомоги та сплати судового збору просили позовні вимоги залишии без розгляду. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Городищенського районного суду Черкаської області, до судового засідання не з`явився, подав заяву від 28 листопада 2021 року за вхідним №5366/22, за змістом якої просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації, інформований про розгляд справи, не прибув, подав клопотання від 31 січня 2022 року за вхідним №692/22 про слухання без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вбачає доцільним позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки. Неявка відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, представника позивача, враховуючи належне повідомлення інших учасників справи, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, про його обґрунтованість та підстави до задоволення в силу наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини, покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським Судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної постанови. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із досліджених судом доказів вбачається, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4-5). Відповідно до заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, неповнолітню дитину залишено проживати біля матері [PERSON] (а.с.4-5). Згідно Договору дарування кімнати від 29 березня 2016 року, позивач [PERSON] має на праві приватної власності кімнату № [NUMBER] , що становить 7/100 частини квартири [ADDRESS] (а.с.7-8). Дана обставина вказує на те, що позивач має власне житло. Питання місця реєстрації позивача [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] вирішувалось на підставі заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2014 року, що підтверджується заявою [PERSON] до Центру надання адміністративних послуг Дарницької районної в м.Києві Державної адміністрації від 08 серпня 2016 року та листом Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації від 09 серпня 2016 року №101-101/р-1297-4322 (а.с.20-21,14). Як вбачається із виконавчого листа у справі №691/1225/16-ц, виданого на підставі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2016 року, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9). Вказаний виконавчий лист перебуває з 19 червня 2018 року на примусовому виконанні в Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується Постановою про прийняття виконавчого провадження №53160566 від 19 червня 2018 року (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 25 серпня 2021 року, виданим Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Київ), заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 25 серпня 2021 року становить 153226,79 грн. (а.с.11-13). У зв`язку з наявною заборгованістю, згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2017 року, відповідача [PERSON] оголошено в розшук (а.с.22). Маючи заборгованість по сплаті аліментів, відповідно до Постанови про накладення штрафу від 24 березня 2021 року, головним державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Київ) на відповідача [PERSON] накладено штраф в розмірі 65656,75 грн. (а.с.18). Згідно характеристики Дитячого дошкільного навчального закладу №620 м.Київ, неповнолітня [PERSON] відвідувала навчальний заклад з 03 серпня 2015 року у групі №5 (а.с.16). За змістом характеристики дитина виховувалася в неповній сім`ї, її вихованням займається мати [PERSON] , з якою в неї побудовані теплі, доброзичливі відносини, в той час, як батько дитини [PERSON] участі у вихованні доньки не бере, ні разу не був присутній на батьківських зборах (а.с.16). З 01 вересня 2019 року неповнолітня [PERSON] продовжила навчання у гімназії №267 (а.с.15). За час навчання у гімназії [PERSON] проявила себе як працелюбна та відповідальна учениця, її вихованням займається мама, яка щоденно приводить і забирає її з гімназії, відвідує батьківські збори, виховні збори і заходи, бере участь у житті класу, дитина охайно вдягнена, доглянута, в той час як батько [PERSON] не відвідував гімназію, де навчається донька, батьківські збори, не брав участь у виховних заходах, у житті класу, що підтверджується характеристикою учениці 2-А класу [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки дитячої художньої школи №11 Управління культури Дарницької районної в м.Києві Державної адміністрації від 29 січня 2021 року, неповнолітня [PERSON] є ученицею підготовчої групи естетичного виховання з 01 вересня 2020 року (а.с.17). Зазначене вказує, що позивач створює всі умови для розвитку у неповнолітньої [PERSON] культурних цінностей. З Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виданого Дарницькою районною в м.Києві державною адміністрацією від 27 січня 2022 року №101-773/02, вбачається, що у 2019 році на Комісії з питань захисту прав дитини вже розглядалось питання доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за результатами розгляду якого було прийняте рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , проте за повторним зверненням позивача орган опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації,

Outcome: approved