Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 07 березня 1996 року між [PERSON] , [PERSON] , як покупцями та [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені свої неповнолітньої доньки [PERSON] , як продавцями, посвідчений Мелітопольською міською біржею нерухомості за реєстровим №0035/0232. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 березня 1996 року, зареєстрованого членами Мелітопольська міська біржа нерухомості між позивачкою та її матір`ю [PERSON] , які в договорі виступала як покупці, та відповідачами по справі [PERSON] , [PERSON] , які діяли як продавці, був укладений договір купівлі-продажу, реєстровий №0035/0232, за яким продавці як власник нерухомого майна за цим договором продали, а позивачка зі своєю матір`ю як покупці, купили квартиру [ADDRESS] . 22 квітня померла мати позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частину вищевказаної квартири. Отримавши відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, позивачка звернулась до суду та рішенням від 30.01.2020 за нею визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В теперішній час позивачка позбавлена права зареєструвати своє право власності на квартиру, в зв`язку з відмовою нотаріусом у видачі свідоцтва, оскільки договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований Мелітопольською міською біржею нерухомості був укладений з порушенням вимог чинного законодавства. Станом на 07.03.1996 діяла редакція ЦК України (в редакції 1963 р.), та ст.15 Закону України «Про товарну біржу», яка передбачала перелік укладених угод біржами, які не підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню. На той час угода відповідала діючим нормам цивільного законодавства. Станом на час придбання квартири право власності наступало не з моменту підписання Договору купівлі-продажу сторонами, а з моменту його реєстрації у відповідних компетентних органах (КП «Мелітопольське МБТІ» з 20.01.1998 р.), що здійснено належним чином. Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, позивач набула право власності на майно. Ухвалою судді від 11.01.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 11.02.2022 на 09 годину 00 хвилин. У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в яких просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній» та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про дату слухання справи повідомлені належним чином. Суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідачів та третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 07 березня 1996 року між [PERSON] , [PERSON] , як покупцями та [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені свої неповнолітньої доньки [PERSON] , як продавцями, було укладено угоду про придбання квартири [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений Мелітопольською міською біржею нерухомості за реєстровим №0035/0232 /а.с. 6, 6 на звороті/. Таким чином, сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору про передачу права власності. 12 березня 1996 року КП «Мелітопольське МБТІ» внесено дані до технічного паспорту виданому 08.12.1995 за реєстровим № 402 на квартиру [ADDRESS] про власників [PERSON] та [PERSON] /а.с.7-10/. Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайоного суду від 30.01.2020 за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] /а.с. 11,12/. Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 07.03.1996 був укладений до 01.10.2004, дані цивільні правовідносини регламентуються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, станом на час придбання квартири, право власності наступало не з моменту підписання Договору купівлі-продажу сторонами, а з моменту його реєстрації у відповідних компетентних органах що було здійснено належним чином, а саме у КП «Мелітопольське МБТІ» 12.03.1996. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною третьою статті третьої Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Оскільки договір нотаріально не посвідчено, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на належну їй квартиру. У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачки шляхом задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved