Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 12 лютого 1976 року між нею та [PERSON] укладено шлюб за актовим записом №21, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] виданого 12.02.1976 року виконкомом Грушівської сільскої ради. Неповнолітніх дітей та спірного майна від шлюбу не мають. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що [PERSON] вживає спиртні напої і в нетверезому стані ображає її нецензурними словами та наносить їй побої, матеріально не забезпечує сім`ю. Зазначає, що вони втратили почуття поваги один до одного. Вона неодноразово просила [PERSON] змінити своє ставлення до себе, однак нічого не змінилося, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Зазначає, що в позасудовому порядку розірвати шлюб відповідач відмовляється. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, просить строк на примирення не надавати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати. Зазначила, що з відповідачем не живуть разом більше двох років та не підтримує зв`язок. Відповідач зраджує їй у подружній вірності, а тому подальше подружнє життя не можливе та примирення не бажає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 1976 року між сторонами укладено шлюб за актовим записом №21, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] виданого 12.02.1976 року виконкомом Грушівської сільської ради. (а.с 4). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Спірного майна та неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами склалися неприязні віднрсини, про що свідчить небажання позивачки щодо надання сторонам строку для примирення. Подружжя разом разом не проживає більше двох років, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не з`явився та не проявив зацікавленість у збереженні шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved