Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Представник позивачки адвокат Андрієнко М.В. у травні 2021 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі за час якого у них народилася донька [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою та навчається на першому курсі, факультету комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2021. Дочка перебуває на повному утриманні позивачки. У зв`язку з навчанням дочка потребує коштів на придбання канцелярських приладів, спеціальної літератури, яка дорого коштує, щоденний проїзд до навчального закладу і назад до гуртожитку, а у вихідні дні міжміський проїзд до м. Тростянець, а потім до м. Харків, проживання у гуртожитку, харчування, забезпечення одягом. Також, у зв`язку з навчанням на денній формі, [PERSON] позбавлена можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід. Відповідач аліментів не сплачує, має задовільний стан здоров`я. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення або припинення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років. Ухвалою суду від 10.06.2021 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19.08.2021 судом було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено повністю. 08.11.2021 представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 07.12.2021 було задоволено заяву представника відповідача та скасовано заочне рішення суду від 19.08.2021. 23.12.2021 представник відповідача подав відзив на позов у якому вказав, що відповідач не заперечує те, що [PERSON] є його дочкою та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання. Відповідач згоден надавати допомогу, але через нестабільний заробіток та те, що на його утриманні перебуває хворий син та мати, яка є пенсіонеркою, тому має можливість надавати допомогу в розмірі 2000 грн на місяць, або в розмірі 1/8 частини від його доходів. У судовому засіданні, до початку судового розгляду, позивачка змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі 2000 грн на місяць. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16.06.2009, актовий запис № 44 (а.с.10). З довідки виданої Харківським національним університетом радіоелектроніки від 25.03.2021 № 48/1066 та студентського квитка вбачається, що [PERSON] є студенткою ІТШІ-20-5, першого курсу, факультету комп`ютерних наук, форма навчання денна, Харківського національного університету радіоелектроніки. Термін навчання до 30.06.2024 (а.с.14-15). Відповідно до квитанції №0.0.2059936781.1 від 20.03.2021, [PERSON] сплатила на рахунок Харківського національного університету радіоелектроніки кошти у розмірі 6892 грн за проживання у гуртожитку (а.с. 16). Таким чином, судом установлено, що донька відповідача є повнолітньою та продовжує навчання на денній формі навчання. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] у зв`язку з навчанням не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги і таку допомогу крім позивачки має надавати також і відповідач виходячи з рівного обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Надані представником відповідача докази підтверджують, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син [PERSON] [INFO] , який отримує соціальну допомогу по інвалідності. Також на утриманні відповідача перебуває мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою (а.с. 98-102). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання представником відповідача заявленого позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, зважаючи на визнання представником відповідача позову, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 та 2 статті 199 СК України право на утримання повнолітні дочка, син, які продовжують навчання, мають до досягнення двадцяти трьох років і таке право припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки підлягають стягненню з 31 травня 2021 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивачка на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн., суд вважає за необхідне стягнути із відповідача у дохід держави 50% судового збору, який мала би сплатити позивачка, що становить 454,00 грн., так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved