Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований дядько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Однак, вже понад 20 років [PERSON] не знає, де перебуває її дядько - [PERSON] , він не з`являється за адресою своєї реєстрації та нікому із родичів невідомо, де він перебуває, мешкає та чим займається. 20 років тому [PERSON] пішов із дому та не повернувся. Наразі [PERSON] має намір приватизувати вказану квартиру, оскільки вона й досі перебуває у державній власності, незважаючи на те, що родина [PERSON] користується нею вже майже 60 років. Однак, реєстрація у квартирі [PERSON] не дозволяє це зробити, оскільки невідомо, де він знаходиться, а без його згоди приватизувати квартиру неможливо. [PERSON] та її родина протягом багатьох років шукали [PERSON] , однак усі пошуки виявилися безрезультатними. На підставі викладеного просила заяву задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Від Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація надіслала письмові пояснення в яких при ухвалені рішення покладалась на розсуд суду та просила справу розглядати без участі її представника. Суд, вислухавши думку представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] та відповіддю Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.09.2021 року. За вказаною адресою зареєстрований дядько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Як зазначила заявник, вже понад 20 років вона не знає, де перебуває її дядько - [PERSON] , він не з`являється за адресою своєї реєстрації та нікому із родичів невідомо, де він перебуває, мешкає та чим займається. 20 років назад [PERSON] пішов із дому та не повернувся. Наразі [PERSON] має намір приватизувати вказану квартиру, оскільки й досі квартира перебуває у державній власності, незважаючи на те, що родина [PERSON] користується нею вже майже 60 років. Однак, реєстрація у квартирі [PERSON] не дозволяє це зробити, оскільки невідомо, де він знаходиться, а без його згоди приватизувати квартиру неможливо. [PERSON] та її родина протягом багатьох років шукали [PERSON] , однак усі пошуки виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим заявник просила визнати [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , безвісно відсутнім, на що слід зазначити наступне. Відповідно до відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 08.09.2021 року №354аз/27/01/3-2021, 30.11.2002 Солом`янським ТВМ м. Києва [PERSON] оголошено у державний розшук як відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів. 17.01.2003 року розшукову справу закрито у зв`язку з розшуком особи. 06.01.2007 року Солом`янським РВ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] оголошено у державний розшук як відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів. 23.06.2009 року розшукову справу закрито у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Станом на 07.09.2021 [PERSON] у державному розшуку не перебуває. Відповідно листа Центру обліку бездомних осіб від 06.09.2021 року №051/034-416, [PERSON] до Центру обліку бездомних осіб та до Філії Центру обліку бездомних осіб ніколи не звертався, послуг реєстрації або відновлення паспорта не отримував. Відповідно до листа Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації від 02.09.2021 року, [PERSON] станом на 31.08.2021 року не перебуває/не перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України. Також, заявник зверталася до Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві із заявою про зникнення та оголошення в розшук, однак, наразі у неї відсутня інформація про місцеперебування [PERSON] . З відповіді Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.11.2021 року за №2979/21.12-09 вбачається, що реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , у відділі не проводилась. Перевірку проведено з 01.01.2014 року по теперішній час. З відповіді Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №33/21.9-32 від 05.01.2022 року вбачається, що актовий запис про смерть відносно [PERSON] , [INFO] відсутній. З відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 28.01.2022 року вбачається, що станом на 27.01.2022 року за персонально-довідковим обліком ЄІС МВС України відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності та засудження стосовно [PERSON] , [INFO] відсутні. З відповіді Державної міграційної служби України від 01.02.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований. Окрім того, факт того, що місцезнаходження [PERSON] невідоме та він не проживає, не з`являється за місцем реєстрації протягом тривалого часу підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, а тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень заявника [PERSON] у суду немає. Таким чином, судом достовірно встановлено, що місцезнаходження [PERSON] , невідоме. Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. 22.11.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ №78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявник довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх вимог, а тому вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved