Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, 12.12.2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Протягом декількох останніх років подружнє життя між сторонами розладилось. Спільне життя між ними не склалося через сварки та непорозуміння, відсутність спільних інтересів та різних поглядів на побудову сімейних стосунків. Між сторонами втрачені почуття любові і довіри, у зв`язку із чим позивачка вважає, що шлюб існує формально, поновлення шлюбу недоцільно і суперечить інтересам позивачки. Намагання позивачки та прагнення відновити стосунки - не дали результатів. Позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась та подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про можливість слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визначає в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 12.12.2003 року, місце реєстрації - Лівобережний відділ реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис - 2016. Прізвище дружини після шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. На підставі викладеного,

Outcome: approved