Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

20.07.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася після його смерті входить: 1/4 квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. за реєстровим номером 572;57/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; 57/100 частки земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0471 га, кадастровий номер 6310136900:01:035:0002, розташованої у [ADDRESS] .За свого життя [PERSON] залишив заповіт, за яким житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] заповідав відповідачу у справі [PERSON] . Щодо іншого спадкового майна заповіт не складався, у зв`язку з чим воно спадкується за законом. Крім того, оскільки на момент смерті батька Позивач була особою пенсійного віку, вона має право на обов`язку частку у розмірі 1/4 майна вказаного у заповіті. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (раніше Десятої харківської міської державної нотаріальної контори) з заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину за законом. Відповідач також у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, є спадкоємцем за законом першої черги та має право на обов`язкову частку у спадщині, як дочка спадкодавця, яка на момент його смерті досягла пенсійного віку. 25 червня 2008 року Відповідач оформив спадщину на 171/400 частку житлового будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку спадкового майна, а саме 57/400 житлового будинку, право на яке має позивач, як на обов`язкову частку, не видавалося. У травні 2021 року представник Позивача звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори Позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з тим, що не підтверджуються родинні зв`язки між Позивачем та спадкодавцем. Так, у свідоцтві про народження Позивача вказано, що її батьком є [PERSON] , в той же час спадкодавець має по батькові [PERSON] . У зв`язку з вказаним позивач змушена звертатися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача адвокат Задерей О.В. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено, що визнання позову відповідачем [PERSON] суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції 24 жовтня 2007 року. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить: 1/4 квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. за реєстровим номером 572;57/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №265818881 від 14 липня 2021 року та відомостями з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації;57/100 частки земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0471 га, кадастровий номер 6310136900:01:035:0002, розташованої у [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 01 січня 2005 року та заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2012 року. За свого життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 27 вересня 1991 року Сьомою харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-4083, за яким житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] заповідав [PERSON] . Щодо іншого майна заповіт спадкодавець не складав. Позивач [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] досягла пенсійного віку та була непрацездатною, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, у зв`язку з чим отримала право на спадкування обов`язкової частки. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (раніше Десятої харківської міської державної нотаріальної контори) з заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , яка була витребувана на ухвалу суду. [PERSON] також у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 25 червня 2008 року [PERSON] оформив спадщину на 171/400 частку житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2008 року, виданим державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-1241 та витягом про реєстрацію права власності №19523272 від 14 липня 2008 року. Свідоцтво про право на спадщину на 57/400будинку [ADDRESS] не видавалося, частка залишилася відкритою за дочкою спадкодавця. У травні 2021 року представник позивача звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори №1243/115/08 від 29 травня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з тим, що не підтверджуються родинні зв`язки між позивачем та спадкодавцем. Так, у свідоцтві про народження позивача вказано, що її батьком є [PERSON] , в той же час спадкодавець має по батькові « [PERSON] ». [PERSON] є рідної донькою [PERSON] . Так, у позивача наявні свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане 07 травня 1954 року, де батьком зазначено російською мовою « [PERSON] » та довідка, видана Комінтернівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції №38 від 30 січня 2008 року. Згідно експертного висновку №056/1071-mвід 23 червня 2021 року імена по батькові [PERSON] та [PERSON] (рос. [PERSON] ) попри розбіжності в документах наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли через сплутування документально віддалених, але етимологічно споріднених особових імен [PERSON] /рос. [PERSON] та [PERSON] через спільний ряд гіпокористичних та розмовних варіантів, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тощо або внаслідок фіксації в офіційних документах імені по батькові від розмовного варіанта особового імені [PERSON] (див. [PERSON] . Словник українських імен. - К.: Довіра, 2005, с. 197,200; Скрипник Л.Г. , Дзятківська Н.П . Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с 72.). За життя спадкодавця в його документах часто допускали помилки в написанні по батькові, зокрема, в членській кооперативній книжці 1955 року, посвідченні тракториста-машиніста другого класу 1962 року прізвище, ім`я, по батькові спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Натомість в посвідчені №541 про проходження навчання, посвідченні пільговика від 27 жовтня 1980 року, посвідченні інваліда серії [NUMBER] від 07 серпня 2007 року по батькові зазначено « [PERSON] ». В свою чергу в профспілковому білеті № [NUMBER] російською мовою ПІБ спадкодавця вказано « [PERSON] », а на іншій сторінці українською « [PERSON] ». Належність цих документів одній особі можна прослідкувати за вклеєними до документів фотокартками. Тобто в документах, що видавалися за життя спадкодавця, містяться розбіжності в написанні його по батькові, зумовлені особливостями перекладу та лінгвістичною подібністю імен [PERSON] та [PERSON] . Крім того, про родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем свідчить також факт придбання квартири [ADDRESS] в спільну часткову власність разом із онуком [PERSON] та членами його родини, [PERSON] (дружиною онука), [PERSON] (правнуком). Всі вказані особи проживали разом у належній їм квартирі. Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками спірної квартири, проживали разом з спадкодавцем в одній квартирі. Вказані свідки підтвердили, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , завжди підтримувала з ним теплі стосунки, спілкувалася, останні роки доглядала за ним та допомагала займатися організацією його поховання. В судовому засіданні також був допитаний в якості свідка відповідач у справі [PERSON] , який зазначив, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та його тіткою, жодних претензій на майно, право власності на яке просить визнати позивач, не має, проти задоволення позову не заперечував, повідомив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За правилами ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). ч.1,2 ст. 1258 ЦК України встановлюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово . Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству (ст. 328 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, згідно Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року. Позивач має право самостійно обрати спосіб захисту своїх невизнаних або оспорюваних прав однак цей спосіб повинен бути належним та відповідати положенням діючого законодавства. Звертаючись до суду з позовною заявою про встановлення факту без вимог щодо спірної спадщини позивач не досягає мети відновлення своїх невизнаних або оспорюваних прав, що можливо тільки в позовному провадженні відносно спірної спадщини, отже позивач для належного захисту своїх прав повинен обрати ефективний спосіб захисту своїх прав. Враховуючи вказане суд погоджується, що ефективним способом захисту прав позивача є саме визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, враховуючи, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як між дочкою та батьком, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Представник позивач, в разі задоволення позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved