Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулись позивачі з позовом до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про встановлення факту невикористання житлових чеків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що повивачі перебувають у шлюбі з 23 серпня 1980 року. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської ради від 15 лютого 2006 року № 54/1 «Про переведення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] до складу житлового фонду та включення до службової житлової площі житлово-комунального підприємства «Домовик-2» двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] включена до житлового фонду на надана позивачам як службова. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 липня 2012 року № 195/3 «Про виключення житлової площі з числа службової» квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виключено з числа службової житлової площі, оскільки наймач - [PERSON] відпрацював на підприємстві більше 10 років та має склад родини - 2 особи ( [PERSON] та [PERSON] ). Маріупольською міською радою 01.10.2012 було видано ордер КО № 006828 на вселення уцю квартиру позивачів. Вони постійно мешкають в вказаній квартирі, у 2008 році їх син був знятий з реєстрації, що підтверджується особистим рахунком 915. Позивачі звернулись до відповідача із заявою про оформлення передачі у приватну власність вказаної квартири, однак їм було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити факт участі [PERSON] у приватизації державного фонду за період з 01.01.1993 по 15.11.2005 та відносно [PERSON] у період з 01.01.1993 по 19.04.2006., у зв`язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання позивач [PERSON] та представник [PERSON] не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають та просить задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської ради від 15 лютого 2006 року № 54/1 «Про переведення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] до складу житлового фонду та включення до службової житлової площі житлово-комунального підприємства «Домовик-2» двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] включена до житлового фонду на надана позивачам як службова. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 липня 2012 року № 195/3 «Про виключення житлової площі з числа службової» квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виключено з числа службової житлової площі, оскільки наймач - [PERSON] відпрацював на підприємстві більше 10 років та має склад родини - 2 особи ( [PERSON] та [PERSON] ). Відповідно до ордеру на житлове приміщення серія КО № 006828 [PERSON] було надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 49.4кв.м., яке складається із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , склад родини - [PERSON] . Ордер видано виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Відповідно до особового рахунку [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають у спірній кватирі з 2006 року та 2011 року відповідно. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачі не мають на праві приватної власності нерухомого майна. З довідки про склад сім`ї наймача вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , мешкають: [PERSON] - основний квартиронаймач, та [PERSON] - жінка, що також підтверджується інформацією з Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Відповідно до довідок форми А, посвідчених 13.11.2021, спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг на ім`я [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] прибула з Калинінського району м. Крим у 2011 році, а [PERSON] прибув з Новоазовського району с. Набережне, Донецька область у 2006 році, що також підтверджується копією військового квитку [NUMBER] . Згідно з відповіддю Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 21.12.2021 позивачам було відмовлено у приватизації спірної квартири та розяснено, що Департамент по роботі з активами міської ради не має можливості встановити факт участі [PERSON] , у приватизації державного житлового фонду за період з 01.01.1993 по 15.11.2005, та відносно [PERSON] у період з 01.01.1993 по 19.04.2006. З довідки №104.0490-50/2121 від 22.12.2021 виданої АТ Ощадбанк України вбачається, що [PERSON] у списках громадян щодо приватизації житлових чеків за адресою: [ADDRESS] відсутні. Інформація щодо використання житлових чеків за іншими адресами у відділеннях м. Маріуполя не перевірялась. З довідки №104.0490-50/2121 від 22.12.2021 виданої АТ Ощадбанк України вбачається, що [PERSON] у списках громадян щодо приватизації житлових чеків за адресою: [ADDRESS] відсутні. Інформація щодо використання житлових чеків за іншими адресами у відділеннях м. Маріуполя не перевірялась. Згідно ст.ст.30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 4 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Номінальна вартість житлового чеку визначається відновною вартістю наявного державного житлового фонду з урахуванням загального індексу зростання вартості майна - 10, прийнятого для розрахунків в Державній програмі приватизації державного майна (606 млрд. крб. за станом на 1 липня 1992 року), з розрахунку на кожного громадянина України - 12 тис. карбованців. Ця сума підлягає періодичній індексації відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до п. 17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що «приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону. При зверненні позивачів з заявою про приватизацію житлового приміщення у спірній квартирі, відповідач зазначив недоліком, відсутність інформації про невикористання свого права на приватизацію державного житлового фонду. З довідки №104.0490-50/2121 від 22.12.2021 виданої АТ Ощадбанк України вбачається, що [PERSON] у списках громадян щодо приватизації житлових чеків за адресою: [ADDRESS] відсутні. Інформація щодо використання житлових чеків за іншими адресами у відділеннях м. Маріуполя не перевірялась. З довідки №104.0490-50/2121 від 22.12.2021 виданої АТ Ощадбанк України вбачається, що [PERSON] у списках громадян щодо приватизації житлових чеків за адресою: [ADDRESS] відсутні. Інформація щодо використання житлових чеків за іншими адресами у відділеннях м. Маріуполя не перевірялась Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Питання щодо встановлення факту невикористання чеків для приватизації житлової площі розглядається в даному випадку в порядку загального позовного провадження, оскільки встановлення даного факту необхідно позивачам в подальшому для реалізації права на приватизацію житла. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що надані документи в повній мірі підтверджують той факт, що позивачі не використовували чеки для приватизації житлової площі, як наслідок участі у приватизації державного житлового фонду не приймали, що дає підстави для захисту її прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved