Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

19.01.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 59 263,90 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 11.10.2019 року о 13:35 год. на автодорозі на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SKODA OCTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Тетра-Агро» та автомобіля LEXUS GS 300, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. 11.10.2019 року відносно [PERSON] (водій автомобіля SKODA) було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №400330 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який був направлений до суду. Відносно відповідача [PERSON] протокол складено не було. В межах даної справи було проведено судову автотехнічну експертизу, за результатами якої встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] і фактом ДТП. 25.06.2020 року Червоноградським міським судом винесено постанову, згідно якої відносно [PERSON] провадження по справі закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. [PERSON] подано заяву про притягнення водія автомобіля LEXUS GS 300, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] до адміністративної відповідальності, за результатами розгляду якої, Управлінням патрульної поліції у Львівській області було складено та направлено до Червоноградського міського суду Львівської області протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] 20.10.2020 року даним судом винесена постанова про закриття провадження по справі відносно [PERSON] у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте, в даному рішенні суду, зазначено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, оскільки його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Після постановлення даного рішення, позивач звернувся до СК «Саламандра» із заявою про виплату грошових коштів за завдану майнову шкоду, однак страхова компанія відмовила у відшкодуванні майнової шкоди у зв`язку із спливом річного строку для даного звернення. Після даного ДТП автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень та був підданий відновлювальному ремонту вартістю 25 780 грн. Крім цього, позивачем з метою належного функціонування товариства було укладено договір оренди автомобіля з орендною платою 6000 грн. в місяць, на строк з 14.10.2019 року по 31.03.2020 року на загальну суму 33 483,90 грн. Тому позивач вважає, що в результаті даної ДТП йому було завдано майнову шкоду на загальну суму 59 263,90 грн, тому просить стягнути дану суму та судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 2270 грн., а також витрати на правову допомогу. 02.07.2021 року у даній справі було винесено заочне рішення, яким частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Тетра-Агро» 25 780, 00 грн.матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 987,45 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 26.10.2021 року представником відповідача було подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.11.2021 року скасовано заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.07.2021 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 06.12.2021 року. 11.11.2021 року представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо позовних вимог з наступних підстав. На момент ДТП відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Саламандра». Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідач вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав відповідний договір страхування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, відповідальність за шкоду, завдану особою, відповідальність якої застрахована повинна бути покладена саме на страховика, в даному випадку на ПрАТ «СК «Саламандр», в межах суми страхового відшкодування, і лише у випадку якщо страхового відшкодування недостатньо, покладається на винну особу, відповідальність якої обмежена різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідач стверджує, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують розмір шкоди, завданої позивачеві - 25780 грн. на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля та 33483,90 грн. витрат позивача на оренду автомобіля, всього 59263,90 грн., тобто розмір страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Саламандра» достатньо для повного покриття завданої позивачеві шкоди. Вважає, що позивач зобов`язаний був у визначені законом строки звернутися до ПрАТ «СК «Саламандра», а не вчинення таких дій не перебуває в залежності від відповідача, тому не зумовлює правових підстав для стягнення шкоди із відповідача. Позовні вимоги заперечив в повному обсязі, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, просив стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. 18.11.2021 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Вважає, твердження представника відповідача про те, що відповідальність в даній ситуації покладається на страховика ПрАТ «СК «Саламандра» хибним. Що стосується посилання відповідача на практику ВС, то у вказаній відповідачем постанові констатовано, що страховик винної особи вправі відмовити страховику потерпілого у виплаті відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку, однак в даній постанові жодним чином не зазначається щодо стягнення коштів з винуватця ДТП. Вважає, що дана практика не може бути застосована до цих правовідносин. У відповідності до постанови ВС від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 06.12.2021 року в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника відповідача, протокольною ухвалою, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ «СК «Саламандру», а підготовче судове засідання було відкладено до 20.01.2022 року з метою виклику представника третьої особи. Підготовче судове засідання, яке повинно було відбутися 20.01.2022 року не відбулося через технічну неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що підтверджується довідкою секретаря судових засідань від 21.01.2022 року; наступне підготовче судове засідання було призначено на 09.02.2022 року. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09.02.2022 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.02.2022 року. 17.02.2022р. представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу, які були ним заявлені ще до винесення заочного рішення. Щодо решти витрат на правову допомогу повідомив, що ним буде подана додаткова заява з підтверджуючими документами після винесення рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Страхова компанія «Саламандра» в судове засідання не з`явився, про дату, час ті місце розгляду справи було повідомлене належним чином. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 400330 від 11.10.2019 року, 11.10.2019 року о 13:35 год. на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом- автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Тетра-Агро», не був уважний, не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем LEXUS GS 300, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. (а. с.26 т.1). З висновку експерта, складеного за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 6778 від 12.05.2020 р. по матеріалах справи про адміністративне правопорушення №459/2976/19, проведеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ України вбачається, що при наявних в матеріалах справи даних про розвиток механізму ДТП, немає підстав вважати, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам ПДР України; з технічної точки зору, водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала вона у виконанні вказаним водієм вимог п.п.14.6 та розділу 34 ПДР України (іншими словами, для уникнення ДТП водієві [PERSON] необхідно і достатньо було не виконувати маневр обгону в межах нерегульованого пішоходного переходу). Також у висновку зазначено, що є невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.п.14.6 та розділу 34 ПДР України та вказані невідповідності перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП. Отже, даним висновком встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] і фактом ДТП (а. с.31-37 т.1). Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2021 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, за результатами винесення даної постанови, [PERSON] було подано заяву до Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Із постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 20.10.2020 року вбачається, що на розгляд суду поступив протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №007291 від 18.08.2020 року, згідно якого [PERSON] 11.10.2019 року о 13:35 год. на автодорозі Ковель-Жовква 123 км. + 750 м., керуючи транспортним засобом - автомобілем LEXUS GS 300, д.н.з. [NUMBER] , виїхав на смугу зустрічного руху для виконання маневру обгону в межах нерегульованого пішохідного переходу, перетнувши при цьому лінію дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна), не переконався, що такий маневр буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Тетра-Агро», під керуванням [PERSON] , котрий повертав ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також даною постановою провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Проте, в даному рішенні суду зазначено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, оскільки його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 42-44 т.1). Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Також судом встановлено, що позивач є власником пошкодженого транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.21 т.1). Відповідач є власником транспортного засобу LEXUS GS 300, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а. с.22 т.1). Відповідно до акту виконаних робіт № 41 від 10.03.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що належить ТзОВ «Тетра-Агро» становить 25 780 гривень (а. с. 46 т.1). Відповідно до платіжного доручення №6594 від 10.03.2020 року дану суму позивачем було перераховано за виконання робіт з відновлювального ремонту (а. с. 47 т.1). Після встановлення Червоноградським міським судом Львівської області вини [PERSON] 21.12.2020 року представником позивача було подано заяву до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» про виплату страхового відшкодування. Проте, ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» листом від 28.12.2020 року відмовила позивачу у відшкодуванні майнової шкоди, оскільки на момент подачі заяви пройшов річний строк з моменту вчинення ДТП для звернення з такою заявою (а.с.17-20 т.1 Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповіднійправовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що відповідальність за шкоду, завдану ДТП особою, відповідальність якої застрахована, повинна покладатися виключно на страховика такої особи. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування передбачений ст. 36 вищевказаного закону. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Із матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 11.10.2019 року. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 20.10.2020 року у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, справу закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Проте, в даному рішенні суду зазначено, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, оскільки його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, на момент встановлення вини [PERSON] у вчиненні даного адміністративного правопорушення вже минув річний строк для подання заяви про страхове відшкодування. Проте, 21.12.2020 року позивачем була подана така заява до страхової компанії відповідача про виплату страхового відшкодування, однак в задоволенні такої було відмовлено у зв`язку із пропуском річного строку на звернення із такою заявою. Відповідач та його представник вважають, що оскільки позивач вчасно не звернувся до страхової компанії, то право на захист своїх порушених інтересів (а саме право на відшкодування збитків) він втратив. Суд не погоджується із такими доводами сторони відповідача та вважає, що позивач з незалежних від нього причин був позбавлений можливості звернутися вчасно до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. У постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц ВС зазначив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Крім того, у постанові ВСУ від 26.10.2016 року у справі №756/12292/14-ц вказано, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Що стосується посилання представника відповідача на постанову ВС від 05.06.2018 року у справі №910/7449/17, то дані правовідносини, про які йде мова у вказаній постанові, стосуються регресних виплат. Тому, дана практика ВС не може бути застосована у даній справі, оскільки стосується інших правовідносин. Відтак, враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial