Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого вказала, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 14 вересня 1993 року органом приватизації при виконкомі Пирятинської міської Ради народних депутатів власниками квартири [ADDRESS] значаться [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй невизначеної частини вказаної квартири. [INFO] помер [PERSON] , внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому невизначеної частини вказаної квартири та частини належної померлій [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири, на яку він за життя не оформив свої спадкових прав. З метою нотаріального оформлення своїх спадкових прав на частину належної померлій [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири та частину належної померлому [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, проте їй було відмовлено, оскільки не виділені частки померлих у спільному майні. У зв`язку з тим, що співвласники [PERSON] та [PERSON] померли, оформлення спадковий прав після смерті яких відбудеться за окремими спадковими справами, крім цього інший спадкоємець [PERSON] не бажає нотаріально оформити своє право на спадщину після смерті батька [PERSON] , укласти договір визначення ідеальних часток немає можливості, що є перешкодою їй у спадкуванні належних померлим батькам часток квартири [ADDRESS] . За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визначення часток в праві спільної сумісної власності. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прим розгляді справи покладався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 14 вересня 1993 року органом приватизації при виконкомі Пирятинської міської Ради народних депутатів квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12), викладене також підтверджується довідкою КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛУБЕНСЬКЕ МІЖРАЙОННЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» № 2779 ВІД 22.11.2021 (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй невизначеної частини вказаної квартири. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому невизначеної частини вказаної квартири та частини належної померлій [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири, на яку він за життя не оформив свої спадкових прав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-8). Згідно ст.\~1261\~Цивільного кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємцями майна померлих [PERSON] та [PERSON] є їхня діти: донька [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області щодо видачі свідоцтва про права на спадщину за законом щодо майна померлих та син [PERSON] , який не бажає нотаріально оформити своє право на спадщину після смерті батька [PERSON] . З метою нотаріального оформлення своїх спадкових прав на частину належної померлій [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири та частину належної померлому [PERSON] невизначеної частини вказаної квартири позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, проте мені у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не виділені частки померлих у спільному майні. В зв`язку з тим, що співвласники [PERSON] та [PERSON] померли, оформлення спадковий прав після смерті яких відбудеться за окремими спадковими справами, а інший спадкоємець [PERSON] не бажає нотаріально оформити своє право на спадщину після смерті батька [PERSON] , укласти договір визначення ідеальних часток немає можливості, що є перешкодою позивачу у спадкуванні належних померлим батькам часток квартири [ADDRESS] . Статтею 355\~ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. В пункті 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до статті 368\~ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60\~ 74\~Сімейного кодексу\~України (далі СК); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У пункті 3.4 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~357\~ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 368\~ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 369\~ЦК України закріплює, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, уважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного, суд уважає за можливе визначити, що розмір частки [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить по 1/4 кожного та встановити факт належності померлим: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] по 1/4 частині вказаної квартири кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved