Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з серпня 2006 року по [INFO] ; визнати автомобіль марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] об`єктом її спільної сумісної власності з [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2006 року до дня його смерті - [INFO] , у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2019 року вона разом з донькою померлого - [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г.В., з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , повідомивши про наявність спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] . На момент початку їх спільного проживання, вона не перебувала в шлюбі, оскільки її шлюб з [PERSON] було розірвано 19.03.1999 року. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Вказує, що [PERSON] вона знала з 2001 року, тому як вони разом працювали на ФОП « [PERSON] » Більш тісне спілкування відбулося через захворювання дружини [PERSON] та її дідуся. У серпні 2006 року вони стали проживати з [PERSON] однією сім`єю, з того часу вони вели спільне господарство, разом відпочивали. За час спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] вони разом придбали за спільні кошти автомобіль Шевроле Лачетті, 2006 року випуску за 78000 грн., який продали у 2014 році. 21.03.2014 року придбали автомобіль Опель-Вектра, 2006 року випуску. Крім того, за час їх спільного проживання з [PERSON] вони розмістили депозитні вклади на його ім`я. Мешкаючи разом в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вони спільно зробили ремонт та купували меблі, техніку. Комунальні платежі вони сплачувалися разом, і до сьогодні їх оплату здійснює вона. Також вказує, що вони за час спільного проживання неодноразово їздили на відпочинок. Тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав для визнання факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. 24.09.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій, уточнивши свої вимоги, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на: - 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; - 2/3 частки автомобілю марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; усунути перешкоди у користуванні та володінні належною їй на праві спільної часткової власності майном: - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення з неї [PERSON] , зобов`язавши останню передати їй ключі від квартири; - автомобілем марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шляхом зобов`язання [PERSON] передати їй автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] : та стягнути з [PERSON] на її користь 5000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. На обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її та [PERSON] син, після смерті якого відкрилась спадщина на автомобіль OPEL VECTRA, 2006 року випуску, та на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що право на спадкування вона має як мати спадкодавця. Крім того, [PERSON] , 08.05.2019 року написав заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті сина, на її користь. Таким чином, їй у спадковому майні належить 2/3 частки зазначеного автомобілю, а дочці спадкодавця - 1/3 частина, щодо квартири вказує, що їй належить 1/3 частка квартири, а [PERSON] - 2/3 частини. Вказує, що у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , без її дозволу та без правової підстави проживає [PERSON] , проживання якої створює для неї перешкоди у користуванні та володінні власністю. Щодо автомобілю зазначає, що відповідач протиправно заволоділа ним та утримує його у себе. З цього приводу вона зверталась до відділення поліції. Заперечує щодо факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з її сином, оскільки сімейні стосунки повинні виражатися по іншому, а не в зверненні [PERSON] до них з вимогою передати кошти на поховання їх сина, у зв`язку з чим вона з чоловіком надали [PERSON] 20000 грн. Щодо придбання спірного автомобілю посилається, що CHEVROLET LACETTI, 2006 року випуску, був придбаний сином у липні 2006 року, до того моменту, який [PERSON] визначає, як початок спільного проживання. Крім того, вони, як батьки, надавали сину гроші для придбання вказаного автомобілю. У 2013 році син продав вказаний автомобіль та на виручені кошти з продажу та передані ними суму коштів у розмірі 6000 дол. США син купив автомобіль OPEL VECTRA, 2006 року випуску. Тому [PERSON] жодним чином не приймала участі у придбанні транспортних засобів, а вона з чоловіком постійно допомагали сину матеріально. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідачки, яка полягає у тривалому порушенні її права власності, вона протягом тривалого часу відчувала та відчуває моральні страждання, які були викликані відвертою зневагою до її прав та законних інтересів, цинічною поведінкою відповідачки, тому вона оцінює моральну шкоду у 5000 грн., яку просить стягнути з [PERSON] 02.01.2020 року представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним - адвокат Дубовенко А.В. подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. На обґрунтування відзиву посилався на те, що [PERSON] пред`явлені вимоги до відповідачів, які жодним чином не порушували її права. Визначаючи двох відповідачів, а саме [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не визначила, які саме вимоги вона пред`являє до кожного з відповідачів, до позову не надано доказів на підтвердження здійснення з боку відповідачів будь-яких перешкод. Вказує, що після смерті [PERSON] , його батьки не спілкуються ані з [PERSON] , ані з їх онукою - [PERSON] . Щодо проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вказує, що [PERSON] мешкала у ній з 2006 року. Після смерті [PERSON] , на прохання [PERSON] , залишилась там проживати. Щодо того, що автомобіль OPEL VECTRA, 2006 року випуску, був придбаний за накопиченні [PERSON] та її чоловіка кошти вказує, що цей факт є надуманими. Щодо вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що [PERSON] жодним чином не порушувала прав [PERSON] і, як наслідок, не наносила моральної шкоди, тому вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначає, що в уточненій позовній заяві було помилково вказано 2007 рік, як рік з якого [PERSON] почала проживати однією сім`єю з [PERSON] , та просить вважати вірним 2006 рік. Ухвалою від 28.08.2019 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської обл. Геращенко Ганни Валеріївни належним чином завірену копію спадкової справи, зареєстрованої у Спадковому реєстрі за № 64148776 (номер у нотаріуса 33/2019). Ухвалою від 31.01.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвокат Дубовенко А.В. просив задовольнити первісний позов в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] просила задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. На обґрунтування обставин справи посилалась на обставини, викладені у первісному позові. У судовому засіданні представник відповідачів за первісним позовом та позивача за зустрічним - адвокат Фесюк Ю.О. просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою - [PERSON] просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] її син. Він був одружений на [PERSON] , яка померла [INFO] . Син першу машину купив у липні 2006 року, гроші на придбання якої у розмірі 12000 доларів США дала йому вона з чоловіком - в 2005 році восени вони продали будинок батьків у [PERSON] . У сина 7 років хворіла дружина, і він возив її всюди. Всі гроші він витрачав на лікування. Через 7 років син продав машину та сказав їм, що збирається купляти іншу машину у знайомого, та у нього не вистачало грошей. На покупку іншої машини вона з чоловіком дали [PERSON] гроші у розмірі 6000 доларів США: частину назбирали, частина була з продажу квартири у 2010 році. Син казав, що йому не вистачає близько 3000 доларів США, але вони дали 6000 доларів США у 2013 році. Гроші на машину вони передавали вдома, розписку не писали. З [PERSON] вони познайомились десь у 2007 році. До похорон [PERSON] у квартирі сина жила теща і онука. Теща продовжувала там проживати і після похорон, тому що там жила дівчинка, яка була їх донькою, але у 2006 році син вигнав тещу. Після цього покликав її пожити там. У квартирі також проживав син та його дочка. Вона там жила близько 2 місяців, потім син винайняв няню десь на 3-4 місяці. Після смерті сина залишився Опель. Де знаходиться автомобіль вона не знає. Вони бачили, що на ньому катається «чужа людина». Вони казали [PERSON] про це, але вона відповіла, що це їх сім`я та їх справи. [PERSON] завжди на день народження та на Новий рік вони давали гроші. Зараз з [PERSON] майже ніякі відносини, так як вона намагається нас обгадити. Десь з 2007-2008 року [PERSON] почала проживати з сином у нього вдома, де проживає і по цей час. Вважає, що вони були співмешканцями. Син з [PERSON] неодноразово їздили разом на відпочинок по різним країнам. На день народження до сина вона приходила з чоловіком, коли [PERSON] була на роботі. У квартирі вони бачили особисті речі [PERSON] . Зимою 2010 року, 2011 року, 2012 року вони були у них в гостях та бачили у квартирі одяг [PERSON] . Похованням сина займалась вона з чоловіком та [PERSON] . Вони дали [PERSON] 20000 грн. у день смерті сина на поховання. Свідоцтво про смерть отримала [PERSON] . Вона з чоловіком також їздили у морг та на цвинтар. Відповідач за первісним позовом [PERSON] пояснив, що у сина була Шевроле Лачетті , яка була куплена за їх гроші 13.07.2006 року за 12000 доларів США. Машину оформили на сина. 04.04.2006 року син поховав дружину, яка хворіла на онкозахворювання. 7 років син її лікував, ліки були дорогі. Всі його гроші йшли на ліки. У 2013 році син продав Шевроле та знайшов інший автомобіль - Опель. У нього трохи не вистачало грошей і він попросив у них. Вони у 2009 році продали квартиру і з тих грошей додали йому до машини 6000 доларів США. Автомобіль був зареєстрований на сина. Зараз на цьому автомобілі їздять сторонні люди. Після смерті сина, автомобіль вони навіть не бачили. Коли вони попросили автомобіль, щоб ним користуватись - їм його не дали. З сином в нього були нормальні відносини. Він допомагав сину, збирав у нього в магазинах меблі. В гостях у сина вони не були, їх там ніхто не чекав, і самі розуміли, що це не потрібно. Десь у 2008-2009 році вони були у них в гостях пару разів. На свята також не ходили. Син до них в гості приходив не часто, бо він багато працював. Син сам приходив у гості. Останнім часом він приходив до них 3 рази на рік. Фінансове становище у сина було різне. Гроші він йому давав не для того, щоб він їх повертав. З онукою у них хороші відносини. На день народження запрошують, пригощають, дають 1000 грн. Після того, як з`явилась [PERSON] все пішло не так. Як [PERSON] захотіла машину, вони з онукою стали ворогами. Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що коли їй було 10 років померла її мама. З серпня 2006 року [PERSON] почала проживати з нею та батьком однією сім`єю. Шлюб вони не реєстрували. У них був спільний побут, все було спільне, разом робили ремонт, їздили разом відпочивати. Як батько їх забезпечував, так і [PERSON] . Ремонт у її кімнаті та техніка були придбані за спільні кошти батька та [PERSON] . Це була справжня родина. Похоронами займалась [PERSON] . Весь час до смерті батька вони проживали в одній квартирі постійно. Вони не сварились, не розходились. [PERSON] вона називає [PERSON] , але вважає її другою мамою. З дідом та бабусею у них жахливі відносини. Вони намагаються не зустрічатись. Вони погрожували їй та [PERSON] , були сварки. Вони погрожували спалити спірну машину, тому вона її переховує. Вони приходили до неї та вимагали віддати машину. З 2006 року бабушка з дідусем приходили до них в гості 1 раз на рік. На день народження батька вони збиралися разом: тато, [PERSON] , бабуся. Вона запам`ятала події серпня 2006 року, так як тато ще в липні 2006 року питав, чи не заперечуватиме вона, щоб сім`я знову була повна. Машина стоїть на стоянці у Дніпропетровській області. Бабуся погрожувала спалити машину, тому вона їй її не давала. Вважає, що бабуся не має права успадковувати машину, так як вона нічим їм не допомагала та не має відношення до цих речей. [PERSON] і зараз проживає з нею у спірній квартирі однією сім`єю. Вона вважає [PERSON] другою матір`ю. Просила задовольнити первісний позов в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Третя особа за первісним та зустрічним позовами - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Ганна Валеріївна у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (т. 1 а.с. 160). Свідок [PERSON] у судовому засідання надала пояснення, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю близько 13 років по день смерті. Їх чоловіки дружили та вони часто зустрічались, приїздили одні до одних у гості. Вони жили разом: [PERSON] , [PERSON] та двоє дітей. [PERSON] знає з 3 років. [PERSON] з [PERSON] добре спілкуються. Вони разом відпочивали, було таке, що вони разом з ними їздили на відпочинок. Вони постійно проживали разом у 14-типоверхівці, адреси не пам`ятає. Вони разом робили ремонт, купили машину. У квартирі були речі і [PERSON] , і [PERSON] . Це були відносини чоловіка та дружини, з любов`ю. На теперішній час вона спілкується з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали з нею по сусідству в одному тамбурі з 2006 року. Вони разом з [PERSON] і [PERSON] (сином [PERSON] ) жили до смерті [PERSON] у квартирі. Вона з ними жила дружно: ходили один до одного на дні народження. Також до них на свята приїздили друзі. Батьки не приїзджали. Вони разом купували речі для дому. Як вони від`їжджали на відпочинок - залишали їй ключі від квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона [PERSON] знає з кінця грудня 2011 року як колегу по роботі і подругу. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю. Пізніше вона дізналась, що [PERSON] не є їх спільною дитиною, вона була здивована. [PERSON] та [PERSON] кожного літа з дітьми їздили до Ялти , за кордон. Вона була у них на різдвяних святах у 2013-2015 роках на Старий Новий рік. Вони мешкали поруч у 53 будинку, у них була 2-кімнатна квартира на 8 поверсі. Вони всі разом жили у тій квартирі. Це були 100% подружні стосунки: разом проживали, вели спільний побут, добивалися цілей, виховували дітей, купляли побутову техніку, автомобіль. У квартирі були речі всіх: [PERSON] , дітей. Це була любляча пара. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою з [PERSON] . З 2006 року разом з [PERSON] проживала [PERSON] , [PERSON] та її син. Це була родина. Вони їздили на відпочинок за кордон всі разом. У сімейних торжествах не приймала участі, але ходили на чай-каву. [PERSON] проживала там постійно. У них була нормальна атмосфера. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що разом з [PERSON] та [PERSON] з 2003 року працювали. Він знав, що у [PERSON] хворіла попередня дружина. Після її смерті, через деякий час у 2006 році [PERSON] з [PERSON] почали разом проживати. [PERSON] розповідав, що вони проживають разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON] , вели спільне господарство, разом їздили на відпочинок. З 2007 року по 2010 рік вони працювали окремо. З 2010 року вони працювали разом на фабриці «РомКар». Він бачив, що [PERSON] та [PERSON] як були так і є: разом проживали та [PERSON] допомагала йому по бухгалтерії. Вони разом вибирали та купували Опель. З [PERSON] у нього були професійні та дружні відносини. У нього вдома він був один раз у 2010 році на кухні. Там були [PERSON] та [PERSON] . Це була подружня пара. [PERSON] господарювала на кухні, сиділа з ними. За покупку Опелю вони розмовляли на офісі, це було десь у 2014 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] з 2007 року та були колегами. [PERSON] та [PERSON] разом їздили додому на Лівий берег і її періодично підвозили. [PERSON] щодня зранку привозив [PERSON] на роботу, а ввечері забирав. [PERSON] називала його «муж». Про те, що вони не були у шлюбі, вона дізналась на похоронах. Про дітей вони розмовляли як про своїх. Вона показувала фотографії з їх спільного відпочинку. Про батьків [PERSON] , вона знає тільки зі слів [PERSON] . Знає, що мама [PERSON] декілька разів жила у них. [PERSON] займалась похованням, також допомагала [PERSON] . Пізніше на похорони привезли батьків та сестру [PERSON] . Вдома у них вона не була. Вони проживали на Лівому березі біля «Малінки». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є мачехою [PERSON] . [PERSON] вона узнала з 1999 року через [PERSON] , так як він був її начальником. У 2006 році вони створили сім`ю і почали проживати разом. Спільний побут, бюджет, виховання дітей, відпочинок, спільне з ними святкування Нового року, днів народження. Бачились не часто, десь 4-5 разів у них вдома. Вони їздили на відпочинок у Францію, Дубаї , діти також їздили у Дубаї. День народження [PERSON] святкували у Криму, а [PERSON] - у Європі. Батьків [PERSON] не бачила. Як вона зрозуміла, [PERSON] не хотів бачитись з сестрою. Між батьками [PERSON] також були погані відносини: мама [PERSON] жила у них і вони знімали їй квартиру у тому ж будинку. [PERSON] та [PERSON] жили з 2006 року по момент його смерті. Вони хотіли зареєструвати шлюб. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є сусідкою. [PERSON] та [PERSON] проживали разом дуже довго десь з 2006 року. Жили разом як родина. Він був у них вдома майже кожного дня. Він постійно з ними спілкувався. Це були сімейні відносини, вони разом купували речі, їздили на відпочинок за кордон. Вони купували меблі, він допомагав збирати. Він також з ними їздив на турбазу, відмічали деякі свята. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був її зятем. У 2006 році померла її дочка. [PERSON] десь через 4 місяці стала допомагати [PERSON] : готувала, прала. Вони жили по [ADDRESS] [PERSON] там жила і допомагала, вони разом відпочивали. Вона приходила до них на свята. Батьки [PERSON] не приходили. Вона живе в одному під`їзді з [PERSON] . Вони проживали як чоловік та дружина. [PERSON] завжди вдома була у домашніх речах. Всі меблі купували [PERSON] та [PERSON] . У [PERSON] з батьками були жахливі відносини. [PERSON] допомагав батькам. У квартирі по [PERSON] вона останній раз була ще до смерті [PERSON] . Коли народилась [PERSON] , вона з чоловіком купили [PERSON] ВАЗ. Після того [PERSON] його продав та купив інший автомобіль. Зі слів [PERSON] вони дали гроші [PERSON] на нову машину, але зі слів [PERSON] їй відомо, що він купив машину за свої кошти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] вона знає з 2008-2009 років по службі, вони здавали їй звітність, оскільки вона співробітник Податкової інспекції. Спочатку відносини були ділові, а потім - дружні. У [PERSON] та [PERSON] були сімейні стосунки. Вони жили разом, вели спільне господарство. Вона була у них в гостях. Разом з ними жили діти: [PERSON] та [PERSON] . Вони жили у 14-поверхівці. Вони купували побутову техніку, меблі, робили ремонт, купили темний Опель. Це були сімейні стосунки, вона навіть не знала, що вони не розписані. [PERSON] хоронила [PERSON] . У [PERSON] в гостях вона була останній раз приблизно восени на лівому березі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] вона знає з 2010 року, оскільки влаштувалась працювати на роботу до [PERSON] . [PERSON] там працювала. Вони жили разом. Вона разом зі своїм чоловіком та [PERSON] і [PERSON] десь у 2013 році їздили відпочивати у Косторополь Ялту . Також на корпоративах [PERSON] був з дружиною - [PERSON] . На відпочинку вони були як чоловік і дружина. В гості один до одного не ходили. ЇЇ чоловік говорив з [PERSON] про автомобіль та совітував йому Опель. [PERSON] забирав [PERSON] з роботи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона знає з кінця 1990 років, а [PERSON] - з 2000 років. Вони працювали на фірмі, де працював її чоловік. Десь у 2006 році [PERSON] з [PERSON] зійшлись та почали виховувати двох дітей. [PERSON] було 12 років. Вона знала, що вони разом жили, вони всі у неї зуби лікували. Їй не відомо такого, щоб вони розходились. Вони їздили за кордон. Проживати у 14-поверхівці в будинку МЖК на 2-му мікрорайоні, точної адреси не знає. В гості вони один до одного не ходили. Десь у 2009 році вона була у них вдома - приводила лікаря. [PERSON] була вдома, там були її речі. Вона була у домашньому халаті. [PERSON] показував їй, що купував машину Шевроле десь у 2006 році. До неї у поліклініку приходила [PERSON] і просила, щоб вона сказала, що [PERSON] на машину Шевроле дала гроші вона. Це було одразу після смерті [PERSON] . Але їй [PERSON] розповідав, що він продав стару машину, а іншу частину грошей взяв авансом на роботі, десь 50% від вартості нового автомобілю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що після того, як померла мама [PERSON] через деякий час [PERSON] з [PERSON] почали разом проживати по [ADDRESS] на 8 поверсі. Він жив у тому будинку на 8 поверсі. Вони з [PERSON] разом працювали. [PERSON] також працювала з ними. Вони спілкувались, ходили один до одного у гості на чай, десь 1 раз на тиждень. Свята разом не відмічали. Вони жили як чоловік та дружина. У квартирі були жіночі та дитячі речі. В квартирі жили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Не пам`ятає чи жив там син [PERSON] . Вони купували меблі, машину Опель чорний. Десь у 2009-2010 роках мати [PERSON] проживала у нього у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] просив, так як у його батьків щось сталось, а він у цей період жив у своїх батьків. Оскільки вони разом проживали, то він думає, що авто придбано за їх спільні кошти. Він бачив, що вони разом ходили на роботу, з роботи повертались разом з [PERSON] , їх діти дружили, все давало зрозуміти, що вони як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вона знайома зі школи. ЇЇ сім`я спілкувалась з сім`єю [PERSON] , разом відмічали свята. У [PERSON] був син [PERSON] . У нього були нормальні відносини з батьками. Їй відомо зі слів [PERSON] , що після смерті дружини у нього була жінка, а що за жінка їй не відомо. Вона знає, що у [PERSON] було Шевроле . [PERSON] говорила, що батьки дали 12000 дол. США на автомобіль. Потім [PERSON] продав Шевроле і купив Опель. Частину грошей на його придбання дали батьки [PERSON] . Гроші [PERSON] давали у її присутності у розмірі 6000 грн., і батьки розповіли їй, що допомогли купити авто [PERSON] . [PERSON] сказала, що Опель забрали зі стоянки у день смерті [PERSON] , а через 2 місяці вона бачила його у місті. Вони дуже тісно спілкуються з сім`єю [PERSON] . На похоронах [PERSON] вона не була. У [PERSON] з [PERSON] були нормальні відносини. Вони спілкувались. Їй не відомо чи ходили батьки у гості, але [PERSON] регулярно приходив до них. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був її братом. У [PERSON] з батьками були хороші відносини. У [PERSON] були дуже хороші відносини, просто приходила розповісти про себе, отримати гроші на свята. Допомоги від [PERSON] не було ніякої. Вона намагалась з [PERSON] спілкуватись не дивлячись на те, що вона не допомагала. Приходила десь раз у місяць. [PERSON] проживала з татом і мамою, після смерті матері, до них з прийшла жити теща, не знає на скільки 3 - 6 місяців. До того теща також жила. Після того, як теща пішла десь з 6 місяців у них жила їх мати - [PERSON] . Після 3-4 місяців жила няня. Потім від [PERSON] вона почула, що у нього з`явилась дама. Вона захотіла з нею познайомитись. Десь у кінці 2008 року вона прийшла до них додому і побачила, що [PERSON] там не було, там була якась дама і якийсь хлопчик. Пізніше вона дізналась, що то була [PERSON] . [PERSON] казав, що вона до нього приходить в гості. А він їй купує речі. [PERSON] він відправив до бабусі. Після смерті матері [PERSON] жила у бабусі. У брата був Лачетті після смерті жінки, на нього давали гроші батьки - 12000 доларів США. Коли купували Лачетті [PERSON] і близько не було. Потім був Опель, який купили у 2013-2014 роках. Батьки дали 6000 доларів США, інші гроші були від продажу іншого авто. Після смерті [PERSON] , батьки не мали доступу до Опелю. У квартиру вони також не могли потрапити. [PERSON] за життя вона не погрожувала, що спалить авто. З 2008 року вдома у них вона була десь 3 рази: на день народження та інші заходи заходила по дзвінку, а у він у неї був на роботі десь 4 рази. Батьки у [PERSON] були дуже часто - ходили на дні народження та інші свята. Десь 3-4 рази на рік батьки були вдома у [PERSON] . Вона не звертала уваги чи були речі [PERSON] у квартирі. Вона працювала на [PERSON] у 2008-2010 року та у 2012 році. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 283, серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 16, т. 1 а.с. 107). [PERSON] був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , належній на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 кожному, у період з 16.05.1997 року по день смерті - [INFO] . Разом з [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована його дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копіями довідок ТОВ «ЄРЦ КП» (т. 1 а.с. 31, т. 1 а.с. 31 оберт, т. 1 а.с. 108, т. 1 а.с. 109, т. 1 а.с. 113). Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що визнано сторонами у судовому засіданні. [PERSON] з серпня 2006 року проживавала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] по день його смерті [INFO] , вони вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки, піклувались та виховували дітей, разом їздили на відпочинки, робили ремонт в квартирі, придбавали речі. Ці обставини підтверджуються актами про проживання від 10.05.2019 року, копіями договорів на туристичне обслуговування та закордонними паспортами, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 93, (т. 1 а.с.30, т. 1 а.с. 32-34, т. 1 а.с. 40-64) та поясненнями свідків. Після смерті [PERSON] , [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою; [ADDRESS] , до теперішнього часу, що визнано сторонами у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до Постанови Верховного суду від 23.04.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19 визначено, що «законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. У Постанові Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі № № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18) вказано, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю». Вирішуючи питання щодо правового режиму майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, «суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності». На підставі звернення [PERSON] , Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській обл. було зроблено актовий запис № 283 про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , та видано останній свідоцтво про поховання [PERSON] , що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання та свідоцтва про поховання (т. 1 а.с. 17, 18). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 151). 08.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г.В. з заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями заяв від 08.05.2019 року за номером спадкової справи 33/2019 (т.1 а.с. 103, 104). На підставі їх заяв була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 64148776, номер спадкової справи у нотаріуса 33/2019, що підтверджується копіює витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (т. 1 а.с. 37, т. 1 а.с. 125 оберт). 11.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г.В. з заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями заяв від 11.05.2019 року за номером спадкової справи 33/2019 (т. 1 а.с. 35, 36, т. 1 а.с. 105-106). Відповідно до роз`яснення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за вих. № 300/02-14 від 08.11.2019 року (т. 1 а.с. 192), приватний нотаріус Кам`янського нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г.В. надала [PERSON] роз`яснення з питань оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири під [ADDRESS] , в якому зазначила, що для видачі такого свідоцтва нотаріусу необхідно надати документи, які підтверджують факт смерті спадкодавця, місце відкриття спадщини, документ, що підтверджує факт родинних відносин та документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно та було рекомендовано звернутись до суду. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т. 1 а.с. 28-29, т. 1 а.с. 114), [PERSON] придбав автомобіль OPEL VECTRA, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який був за ним зареєстрований 21.03.2014 року у центрі ДАІ 1205 ГУМВС України у Дніпропетровській області. Вказані обставини також підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру № 1244 РСЦ МВС у Дніпропетровській області за № 31/4-1244-27аз від 17.09.2019 року (т. 1 а.с. 141). [PERSON] у період з 2013 року по 2014 рік працювала у Кам`янському міському центрі зайнятості на посаді головного спеціалісті та отримувала дохід, що підтверджується довідкою про нараховану заробітну плату (т. 1 а.с. 228, т. 1 а.с. 236-237). Відповідно до звіту про оцінку № 19/07-03 від 08.07.2019 року (т. 1 а.с. 20-27), ринкова вартість легкового автомобілю OPEL VECTRA, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 07.07.2019 року склала 190264 грн. без врахування ПДВ. Згідно звіту про проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості нерухомого майна від 21.11.2019 року (т. 1 а.с.193-196), ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 52,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 21.11.2019 року становить 82740 грн. В ході судового розгляду [PERSON] було надано належні та допустимі докази, того, що [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання, працювали, отримували дохід та мали спільний бюджет. Транспортний засіб - OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , був придбаний [PERSON] 21.03.2014 року під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за їхні спільні кошти для використання у цілях сім`ї. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON] щодо надання нею та [PERSON] їх сину - [PERSON] грошей на придбання автомобілю марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту до суду надано не було. Суд не приймає у якості доказу придбання спірного автомобілю за кошти [PERSON] копії договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2010 року (т. 1 а.с.145), укладеного між [PERSON] та [PERSON] , оскільки продавцем квартири була не [PERSON] , а [PERSON] . Крім того, спірний автомобіль був зареєстрований за [PERSON] - 21.03.2014 року, тобто з моменту продажу квартири до моменту купівлі автомобіля минуло більше 3 років. Виходячи з викладеного, є підстави для визнання автомобілю марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] , та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку вказаного автомобілю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частково задовольняючи зустрічний позов суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 12 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування (пункт 27). Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [INFO] [PERSON] , якому на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вони є спадкоємцями І черги, право спадкування на 1/6 частину спірної квартири належить [PERSON] , [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , тому вона має право на спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] 1/3 частину спірної квартири. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , враховуючи, що він був визнаний об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 його частку, суд приходить до висновку, що об`єктом спадкування є 1/2 частина спірного автомобілю, яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , з урахуванням права спадкування [PERSON] , заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] на її користь, має право на спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] 1/3 частину спірного автомобіля. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні власності шляхом виселення [PERSON] зі спірної квартири, суд зазначає, що [PERSON] тривалий час проживає у спірній квартирі зі згоди власників [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка є власником 1/2 частини квартири, на підставі свідоцтва про право власності, має право на спадкування 1/6 спірної квартири після померлого батька, та відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, має право розпоряджатись належним їй майном, тому підстав для виселення [PERSON] з вказаною квартири немає. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні власністю, а саме автомобілем марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , шляхом зобов`язання [PERSON] передати [PERSON] його, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, суд виходить із наступного. Право спільної часткової власності на автомобіль марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , мають [PERSON] в розмірі 1/2 частки, [PERSON] має право на спадкування 1/6 частки спірного автомобіля, [PERSON] - в розмірі 1/3 частки. Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що первинне значення у врегулюванні правовідносин між співвласниками має їх домовленість, яка не може підмінятися рішенням суду, проте, при виникненні конфліктної ситуації, що унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд з метою забезпечення рівної реалізації співвласниками їх прав. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 523/4575/16-ц, провадження № 61-4013св18. Між сторонами наявна конфліктна ситуація з приводу користування автомобілем марки OPEL VECTRA, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , що підтверджується зверненнями [PERSON] до Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 143-144). Проте, у зустрічній позовній заяві [PERSON] не ставить питання щодо порядку користування спірним автомобілем або відповідної компенсації, відповідно до її частки, тому суд, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України, не може виходити за межі позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 5000 грн., суд виходить із наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначила позивач за зустрічним позовом, моральні страждання через протиправну та цинічну поведінку [PERSON] , що виражалось у тривалому порушенні її права власності, вона протягом тривалого часу відчувала та відчуває моральні страждання через відверту зневагу до її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Отже, враховуючи, що [PERSON] не довела глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову у цій частині. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial