Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , із позовною заявою про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває на обліку служби у справах дітей Вільнянської міської ради з 21.06.2021, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Малолітній з батьком [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини з сім`єю не проживає, його долею, здоров`ям не переймається, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.У червні 2021 року до служби у справах дітей Вільнянської міської ради надійшло повідомлення Відділення поліції № 2 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області щодо ухилення відповідачем [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В ході профілактичної роботи встановлено, що умови проживання сім`ї неналежні, в будинку брудно, вода і зручності у дворі, відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, вживає алкогольні напої, у зв`язку з чим дитина голодна, брудна та мешкає в неналежних умовах. 02.07.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини обговорювалося питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] , за результатами останнього попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, ВМЦСС рекомендовано посилити соціальний супровід щодо соціально неадаптованої сім`ї [PERSON] і допомогти у набутті навичок відповідального батьківства та пошуку власних ресурсів для самостійного розв`язання життєвих проблем. 13.08.2021 до служби у справах дітей Вільнянської міської ради із заявою звернулась [PERSON] , повідомивши про те, що її син [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, блукав з малолітнім сином містом, поводився агресивно, у тому числі з дитиною. За результатами перевірки складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 13.08.2021, у якому зазначено, що дитина брудна, виснажена та голодна. Батько [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. В кімнатах порушено санітарно-гігієнічний стан, на підлозі розкидано сміття, пусті пляшки та інший мотлох. В будинку сморід. В результаті малолітнього [PERSON] було евакуйовано до дитячого відділення КНП "Вільнянська районна багатопрофільна лікарня" з метою обстеження та надання медичної допомоги. 07.09.2021 комісія з питань захисту прав дитини, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання свого сина, злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, одноголосно дійшла висновку про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29.09.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23.11.2021 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Крамаренка А.А.надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо у зв`язку з тим, що останній зловживає спиртними напоями, ніде не працює, неодноразово застосовував до [PERSON] фізичне насильство, у тому числі в присутності дітей. Через поведінку чоловіка вона вимушена була покинути старшого сина, забрати молодшого сина, у свідоцтві про народження якого [PERSON] батьком дитини не записаний, та поїхати до своєї матері у м. Запоріжжя. Завжди та зараз [PERSON] прагнула та бажала, щоб її сини мешкали з нею, але [PERSON] силоміць утримував старшого сина [PERSON] , [INFO] , у добровільному порядку не віддавав його матері, всіляко перешкоджав їх спілкуванню, нівелював усі спроби [PERSON] побачити сина. На теперішній час [PERSON] мешкає у м. Запоріжжя, у приватному будинку своєї матері, разом з нею та молодшим сином. Має сприятливі умови для проживання та виховання старшого сина [PERSON] . Вона звернулась до Виконавчого комітету Вільнянської міської ради з письмовою заявою з проханням передати їй на виховання сина [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку зі зверненням до суду з вказаним позовом. З цих підстав [PERSON] заперечує проти позову в частині відібрання у неї дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, просить прийняти рішення про повернення їй малолітнього сина. В частині ж позовних вимог про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відносно батька [PERSON] та стягнення з нього аліментів вона підтримує, просить їх задовольнити, у тому числі з підстав, вказаних у відзиві. 14.01.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Крамаренко А.А. заперечували проти позову в частині відібрання дитини у матері та підтримали позовні вимоги щодо відібрання дитини у батька. З даного приводу зазначили, що наразі малолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської міської ради від 30.11.2021 повернутий в сім`ю матері - [PERSON] . Відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у січні 2022 року було обстежено умови проживання дитини, встановлено, що такі умови задовільні. За результатами обстеження та бесіди з дитиною фахівцями служби зроблено висновок про те, що перебування дитини на профілактичному обліку є недоцільним. Тобто встановлено, що наразі відповідач [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстави для відібрання дитини у матері наразі відсутні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив про визнання позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що він має проблеми з алкоголем, у зв`язку з чим не може належн6им чином виконувати батьківські обов`язки. Також він вважає, що мати дитини самоусунулась від виховання сина, покинула їх, тривалий час не цікавилась його життям, здоров`ям, не спілкувалась з дитиною, тому наразі вона також не має права виховувати сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine) § 47, "Хант проти України" (Hunt v.Ukraine), § 49). У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з положеннями ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області. Батьками малолітнього є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Тривалий час відповідач [PERSON] проживала окремо від дитини. Участі у вихованні сина не приймала. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав з батьком - відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У червні 2021 року до служби у справах дітей Вільнянської міської ради надійшло повідомлення Відділення поліції № 2 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області щодо ухилення відповідачем [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В ході профілактичної роботи встановлено, що умови проживання сім`ї неналежні, в будинку брудно, вода і зручності у дворі, відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, вживає алкогольні напої, у зв`язку з чим дитина голодна, брудна та мешкає в неналежних умовах. З 21.06.2021 малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Вільнянської міської ради, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 02.07.2021 за результатами розгляду питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини останнього попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, ВМЦСС рекомендовано посилити соціальний супровід щодо соціально неадаптованої сім`ї [PERSON] і допомогти у набутті навичок відповідального батьківства та пошуку власних ресурсів для самостійного розв`язання життєвих проблем. 13.08.2021 до служби у справах дітей Вільнянської міської ради із заявою звернулась [PERSON] , повідомивши про те, що її син [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, блукав з малолітнім сином містом, поводився агресивно, у тому числі з дитиною. 13.08.2021 за результатами перевірки складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, у якому зазначено, що дитина брудна, виснажена та голодна. Батько [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. В кімнатах порушено санітарно-гігієнічний стан, на підлозі розкидано сміття, пусті пляшки та інший мотлох. В будинку сморід. В результаті малолітнього [PERSON] було евакуйовано до дитячого відділення КНП "Вільнянська районна багатопрофільна лікарня" з метою обстеження та надання медичної допомоги. 13.09.2021 у зв`язку з проведенням перевірки органами поліції фактів насилля над дитиною, службою у справах дітей Вільнянської міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до Православного ДБ "Надія" ім. Н.М. Злотинської Запорізької єпархії УПЦ. Таким чином, судом встановлено, що батько дитини - відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечує, ніякого зв`язку з дитиною не підтримує. Відповідач повністю ухиляється від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Вільнянської міської ради щодо доцільності відібрання [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, 07.09.2021 комісія з питань захисту прав дитини, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання свого сина, злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, одноголосно дійшла висновку про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що батько злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ігнорування інтересів дитини, на думку суду, є вагомою підставою для відібрання [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Отже, у цій частині позов підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , суд виходить з того, що за приписами ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок Виконавчого комітету Вільнянської міської ради щодо доцільності відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав не відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, протягом судового розгляду справи мати докорінно змінила своє відношення до сина, вживає заходів піклування, догляду, виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стало підставою для прийняття 30.11.2021 комісією з питань захисту прав дитини Вільнянської міської ради рішення про повернення дитини в сім`ю матері [PERSON] . Згідно з актом про факт передачі дитини, 07.12.2021 малолітнього [PERSON] , [INFO] , передано з Православного ДБ "Надія" ім. Н.М. Злотинської Запорізької єпархії УПЦ в сім`ю матері [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання, 28.01.2022 спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , задовільні. У будинку тепло, чисто, прибрано. Дитина має місце для сну/відпочинку, забезпечений одягом та взяттям за віком та сезоном, іграшками, канцелярським приладдям, засобами гігієни, належним харчуванням. Під час бесіди з дитиною, хлопчик заявив, що йому подобається бути з мамою та братом і в нього все добре. Із листа відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 04.02.2022 № 07/08/013 вбачається, що вказана установа вважає недоцільним перебування дитини на профілактичному обліку в службі у справах дітей. З наведеного слід зробити висновок, що [PERSON] забезпечені всі умови для повноцінного життя та розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] ,отже, наразі відсутні підстави для відібрання дитини у матері, отже у задоволенні цієї частини позову, а також позову в частині передання малолітнього [PERSON] , [INFO] , виконавчому комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, як органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та такими, що підлягають задоволенню в частині утримання аліментів з батька дитини - [PERSON] на користь матері [PERSON] , з якою малолітній проживає. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, однак у даному випадку дитину повернуто в сім`ю матері 07.12.2021, тому від цього дня суд вважає за необхідне стягнути аліменти. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 908 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial