Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1421 вчинений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в провадженні державного виконавця 1-го ВДВС у м. Чернівці Південно-Західного МУ МЮ (м. І. Франківська) Липчук В.В. перебуває виконавче провадження № 66066488 по примусовому виконанні виконавчого напису № 1421 від 21 січня 2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11701,76 грн. У виконавчому написі № 1421 від 21 січня 2020 року вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. зазначено, що стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача проводиться за Кредитним договором № 401540877 від 23.10.2013 року. Виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Сума заборгованості складає 11701,76 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1421 вчинений 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Позивачка та її представники у судове засідання не з`явились. Від представників позивачки надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просили суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про визнання позову. /а.с. 26/. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засдіння не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Державний виконавець 1-го ВДВС у м. Чернівці Південно-Західного МУ МЮ (м. І. Франківська) Липчук В.В. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося з заявою про примусове виконання рішення до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південо - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), в якій просило розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. запис № 1421 від 21.01.2020 року. /а.с. 11/. Відповідно до копії постанови серія ВП № 66066488 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південо - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Липчук В.В. відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» суму заборгованості за договором в розмірі 11851,76 грн. /а.с. 10/. Встановлено, що 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 1421 в якому строк платежу за кредитним договором № 401540844 від 23 жовтня 2013 року боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться в період з 08 жовтня 2016 року по 20 січня 2020 року. Сума заборгованості складає 11851,76 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 8063,95 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією становить 1737,81 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею становить 1900,00 грн.; за вчинення виконавчого напису 150,00 грн.; загальна сума 11851,76 грн., що підтверджується копією виконавчого напису. /а.с. 12/. Так, судом встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, нотаріусом не було повідомлено [PERSON] про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно остання не могла відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано. При цьому, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що суми, у тому числі пеня, проценти, зазначені в оскаржуваному виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса) не є безспірною заборгованістю, а тому з наданих обставин, слід вважати, що виконавчий напис № 1421 від 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) також зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, та аналізуючи зібрані докази в справі, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення. А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 454,00 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved