Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

14.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій посилається на те, що відповідач 01.12.2019 року взяв у нього в борг кошти в сумі 205000,00 гривень, які зобов`язався повернути до 01.02.2020 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. Однак, у встановлений борговим документом строк [PERSON] позику не повернув, на його дзвінки перестав відповідати, і в добровільному порядку по цей час борг не повернуто, а тому він змушений звернутись із вказаним позовом до суду. Просить стягнути з [PERSON] на його користь основний борг в розмірі 205000,00 гривень, інфляційних збитків 3690,00 гривень, трьох відсотків річних 3251,92 гривню та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 28.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02 лютого 2021 року на 16 годину 00 хвилин. Ухвалою суду від 02.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 14.07.2021 року. 14.07.2021 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 09.09.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 09.09.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 24.12.2021 року, яке було відкладено на 09 годину 30 хвилин 21.01.2022 року. Ухвалою суду від 21.01.2022 року судове засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 18.02.2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Загарія О.Д., позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач повідомлявся про час та слухання справи належним чином (а.с.100-106). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.12.2019 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 205000 (двісті п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язався повністю повернути позику за цим договором до 01.02.2020 року. На підтвердження укладення договору позики позичальник видав позикодавцю розписку (а.с.4, 70). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За таких обставин судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від повернення суми заборгованості за борговою розпискою, що становить 205000,00 гривень, а від так вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суд також приймає до уваги доводи позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних збитків - 3690,00 гривень, виходячи з наведеного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як зазначено вище, звернення з вимогою відшкодувати борг з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми це право кредитора. Позивачем представлено суду розрахунок, згідно якого 3 % річних становлять 3251,92 гривню (205000,00 грн. х 193 дні х 3%/365), а інфляційні витрати 3690,00 гривень (99,7 % х100.8 % х 100,8 % х 100,3% х 100.2 % = 101,8 %; 205000,00 грн. х 101,8 % - 205000,00 гривень = 3690,00 гривень. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що докази повернення позивачу грошей відповідачем за договором позики відсутні, а відтак суд приходить до переконань про підставність заявлених вимог. Крім того, з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2119,40 гривень. Також, при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Стороною позивача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої допомоги №21/20 від 03.08.2020 року (а.с.55), розрахунок судових витрат, які поніс та очікував понести [PERSON] у в`язку із розглядом судової справи за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.6) та квитанція до прибуткового касового ордера №15 від 04.08.2015 року (а.с.7). З огляду на вказане, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 гривень.

Outcome: approved