Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання» звернулося до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] . В кімнаті №519 згідно ордера №784 від 02.04.2002 року значиться зареєстрованим та займає ліжко-місце [PERSON] . Внаслідок обстеження житлових умов встановлено, що [PERSON] з квітня 2016 року в гуртожитку фактично не проживає, особистих речей відповідача в кімнаті та в приміщеннях загального користування не виявлено. В означеній кімнаті проживає та займає ліжко-місце інша особа, зі слів якої, з моменту його заселення до кімнати № [NUMBER] , в квітні 2016 року, сусід [PERSON] жодного разу в кімнаті не з`являвся. На підставі наведено, представник позивача в позовній заяві посилаючись на ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування ліжко-місцем в кімнаті [ADDRESS] . Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводии у її відсутності,зазначивши, що позовні вимоги підтримує. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] займає ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] , яка є об`єктом нерухомого майна комунальної власності та перебуває на балансі позивача, означені обставини стверджуються даними корінця ордеру на житлову площу в гуртожитку №784 від 02.04.2002 року. З інформації, що надійшла на запит суду з відділу адміністративних послуг Нетішинської міської ради Хмельницької області на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України від 29.09.2021 року №476/ЕП вбачається, що відповідач [PERSON] , зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] . З актів обстеження кімнати №519, гуртожитку №6, що по [ADDRESS] від 15.12.2020 року, № 9 від 17.02.2021 року, №14 від 12.04.2021 року, №19 від 03.06.2021 року, складених комісією у складі: завідувача гуртожитку №6 Драчук Г., майстра будинкоуправління [PERSON] , швейцарів гуртожитку №6 [PERSON] та [PERSON] , мешканця кімнати [ADDRESS] [PERSON] слідує, що [PERSON] не проживає у даній кімнаті з квітня 2016 року, в означеній кімнаті проживає [PERSON] , який займає ліжко-місце, будь-яких ознак проживання [PERSON] в даній кімнаті не встановлено, оскільки відсутні його особисті речі та меблі. Позивач, вказуючи на відсутність відповідача у займаному ним житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців та втратою останнім у зв`язку з цим права користування жилим приміщенням, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Таким чином, спірні правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 2 Житлового кодексу Української РСР. Згідно із ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, що визначено ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР. За приписами ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності відповідача за місцем його реєстрації без поважних причин понад шість місяців, а саме з квітня 2016 року, суд вважає, що останній втратив інтерес до спірного житла як до свого постійного місця проживання, тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок його відсутності у такому понад встановлені ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР строки. При цьому, суд враховує аргументи позивача, наведені останнім в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР та на які вірно посилається позивач у поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд стягує з відповідача на користь позивача 2270 гривень судового збору, що відповідатиме вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved