Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 10.03.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» та нею, було укладено Договір фінансового кредиту №002/20/001014, згідно якого їй відповідач надає кредит у розмірі 8\~000,00 грн. Строк дії договору становить 30 діб, а відсоткова ставка складає 1.00% за добу, що дорівнює 366.00% річних, 2400 грн. Вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про третейські суди» у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення. Зазначає, що працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють Позичальника з умовам кредитування та всіма ризиками. Не існує будь-якого окремого документу де викладена інформація передбачена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» , на якому б стояв її підпис про ознайомлення з такою інформацією. Вказує, що не мала можливості детально ознайомитися з Умовами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинна була бути надана можливість і час детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює. У кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений не на вигідних для неї умовах. Вона здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недолік та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди. Вона при укладенні кредитного договору через неналежне інформованість з боку Товариства та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умові договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснено працівниками Фінансової установи їх умови. Вважає несправедливими умови підпункту 3.3.3 п.3.3. договору так як в ньому встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання мною зобов`язань за договором, а тому зазначений пункт повинен бути визнаний недійсним. У зв`язку із цим просить визнати недійсним Кредитний договір № 002/20/001014 від 10.03.2020 року. В судове засідання позивач не з`явився, разом із позовною заявою надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 10.03.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» та [PERSON] було укладено Договір фінансового кредиту №002/20/001014 (а.с.9). Згідно п.1.1, п.2.1 вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» надав фінансовий кредит [PERSON] у розмірі 8\~000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути його на умовах що передбаченні договором. Строк дії договору становить 30 діб з 10.03.2020 р. по 09.04.2020 р. включно. Пунктом 3 вище вказаного договору передбачено, що позичальник повертає кредит не пізніше строку вказаного в п. 2.1 способом дистанційної оплати - подробиці на сайті tvoigroshi.com.ua. В разі виконання Позичальником зобов`язань у строк, передбачений п. 2.1. Договору, відсоткова ставка складає 1.00% за добу, що дорівнює 366.00% річних, 2\~400,00 грн. В разі виконання Позичальником зобов`язань у строк, що відрізняється від планової дати погашення, що зазначена в п.2.1. Договору, відсоткова ставка розраховується вступним чином, а саме: перші 30 календарних днів відсоткова ставка за користування фінансовим кредитом (за кожен день користування) становить 1%, прострочення зобов`язань, починаючи з 1-го по 3-тій календарний день відсоткова ставка за користування фінансовим кредитом (за кожен день користування) становить 1%, прострочення зобов`язань, починаючи з 4-го по 100-тий календарний день відсоткова ставка за користування фінансовим кредитом (за кожен день користування) становить 2,20% , пеня 0.80 від залишку по тілу кредиту з першого дня після дати, вказаної в п. 2.1. Договору, штрафні санкції 100.00 грн. одноразово на 4 день прострочення погашення кредиту від дати, вказаної у п. 2.1. Договору. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладання договору від 10.03.2020 р.) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до\~ч.ч.\~2,4,5\~ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~(в\~редакції на\~момент укладання\~договору від\~10.03.2020\~р.)\~Умови договору\~є несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Перелік несправедливих\~умов у\~договорах із\~споживачами не\~є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Оскільки суд встановив, що позивачу була надана інформація, передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тобто відповідач не приховував та не спотворював інформацію про умови кредитування, то вказане повністю спростовує доводи позивача про введення її в оману. Суд також не приймає доводи [PERSON] про те, що вона, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті даної угоди. Так, відповідно дост.15 Закону України «Про споживче кредитування», позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від отримання позики, але до спливу строку позики, повідомивши про це позикодавця у письмовій формі та сплативши суму позики і проценти за користування позико, нараховані на фактичну кількість користування позикою. Отже, [PERSON] мала можливість протягом 14-ти календарних днів ознайомитись з договором, оцінити вигідність умов кредитування та їх справедливість, оцінити всі ризики і збитки, і письмово повідомити кредитодавця про намір відмовитись від договору. Проте, у встановлений строк позивач не відмовився від договору та не повернула кредит. Суд вважає недоведеним факти звернення позивача до ТОВ «Глобал Кредит» з питань припинення порушень Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та фінансове регулювання ринків фінансових послуг», оскільки суду не надані докази таких звернень. Разом з тим, суд вважає пункти 3.2, 3.3 договору фінансового кредиту від 10.03.20 №002/20/001014 несправедливими, які всупереч принципу добросовісності, оскільки є істотним дисбалансом договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, враховуючи загально відомі кредитні ставки провідних банківських установ України. Суд вважає, що процентна ставка в розмірі 366% річних є занадто завищеною, а тому пункти 3.2, 3.3 договору фінансового кредиту від 10.03.20 №002/20/001014 підлягають визнанню недійсними. Визнання недійсними окремих частин договору не призводить до визнання недійсним всього договору. Суд відкидає посилання позивача на інші норми законодавства, оскільки вважає, що вони не врегульовують правовідносини, які склались між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial