Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача на його користь 2600грн. матеріальної шкоди та 10000грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує наступним. 19.05.2021р. в м.Львів [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta» р.н.з. [NUMBER] порушив правила безпеки дорожнього руху, зітнувся з автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідача визнано винуватим у вчиненні даного ДТП за ст.124 КУпАП. Внаслідок дій відповідача позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Страховою компанією йому сплачено 657,16грн. страхового відшкодування. Однак, франшиза за полісом страхування відповідача складає 2600грн., які відповідач йому не сплатив в добровільному порядку. Позивач постійно перебуває в пригніченому стані, відчуває фізичний та емоційний дискомфорт, пов`язаний з проведення оцінки, ремонту автомобіля, позбавлений змоги використовувати транспортний засіб з метою здійснення перевезень та отримання прибутку. Він переніс нервовий стрес та душевні страждання, в нього з`явилися відчуття страху та тривоги, звичний режим його життя змінився. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 19.05.2021р. близько 12.25год. в м.Львів на перехресті вулиць Промислова - Липинського - Миколайчука, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta» р.н.з. [NUMBER] , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не відреагував на її зміну, при перелаштовуванні не дотримався інтервалу, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив п.п.2.3 (б, д), 10.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено вказані транспортні засоби. Відповідно до поліса №ЕР.201670603 від 26.10.2020р., цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як володільця автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та даний договір діяв з 27.10.2020р. до 26.10.2021р. включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000грн.; за шкоду, заподіяну ману - 130000грн.; розмір франшизи - 2600грн. Відповідно до ремонтної калькуляції №4705 від 05.06.2021р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н.з. [NUMBER] становить 3257,16грн. З листа №0050530 від 09.06.2021р. встановлено, що страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 657,16грн., яке буде виплачено протягом п`яти робочих днів. Також повідомлено, що полісом страхування передбачена франшиза в розмірі 2600грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає. Так, судом встановлено, що [PERSON] винуватий в заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого останній поніс витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу. За таких підстав, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню розмір франшизи, що є різницею між страховим відшкодування та фактичною вартістю ремонту транспортного засобу. Позивачем також заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача 10000грн. на відшкодування моральної шкоди. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З наданих позивачем доказів встановлено, що в належному йому транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н.з. [NUMBER] підлягали ремонту лише двері та цей ремонт полягав у фарбуванні даного елемента кузова. Позивачем не доведено, що внаслідок такого пошкодження автомобіль не можна використовувати та пересуватися ним. Також, оскільки пошкодження автомобіля є незначними, то і матеріальна шкода, завдана позивачу, не є значною. Позивачем не доведено понесення ним душевних страждань внаслідок пошкодження транспортного засобу, а також не доведено відсутності можливості використовувати автомобіль, який розмір прибутку він отримував до того, та який ним втрачено, а також, яким чином змінився його режим життя, внаслідок пошкодження лако-фарбового покриття дверей автомобіля. Враховуючи вищезазначене, судом не встановлено обставин, які свідчать про наявність моральної шкоди та підстав для відшкодування такої шкоди, а тому в задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судового збору.

Outcome: partial