Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

01.07.2021 року позивач [PERSON] звернуся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось два спадкоємці: [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син), які прийняли спадщину в рівних частинах у виді земельної ділянки, загальною площею 7,020 га, розташованої на території Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 27.11.2003 року Другою синельниківською державною нотаріальною конторою. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилось два спадкоємці: [PERSON] (дочка спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця), які прийняли спадщину, уклавши при цьому договір від 11.02.2014 року про поділ спадкового майна, згідно якого: - у власність [PERSON] переходить земельна ділянка, загальною площею 3,510 га, що розташована на території Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області; грошовий вклад, з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами в ТВБВ №10003/0385 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» №10003/0387; - у власність [PERSON] переходить земельна ділянка, загальною площею 7,020 га, що розташована на території Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Крім того, після смерті батьків позивача, залишився житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був придбаний у Колективного сільськогосподарського підприємства «Південне», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №528 від 07.04.1995 року. Даний житловий будинок був побудований колгоспом, ще у радянські часи, тобто до 05 серпня 1992 року та переданий для проживання батькам позивача, які були членами колгоспу та працювали у ньому. В даному будинку позивач [PERSON] проживає безперервно більше 15 років та користується ним, утім право власності не зареєстровано. Також, батькові позивача [PERSON] , за життя, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ №012584 належала земельна ділянка, площею 0,4125 гектарів, в межах згідно з планом, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,1625 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок. Так, постановою КМУ від 05 серпня 2992 року №499 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність), вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право приватної власності на житловий будинок та земельну, площею 0,4125 га в межах згідно з планом, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,1625 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . До початку проведення судового засідання представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його присутності. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач, в особі селищного голови Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Корнієнко А., надала суду заяву про відсутність заперечень проти позову [PERSON] та розгляд справи, без участі представника селищної ради. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2012 року виконкомом Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується факт смерті [INFO] у сел. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області спадкодавця [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ №012584, виданого 20 лютого 1998 року, [PERSON] передано у приватну власність, на підставі рішення виконкому Варварівської сільської Ради народних депутатів №49 від 26 грудня 1997 року, земельна ділянка, площею 0,4125 гектарів в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,1625 га (а.с.14). За довідкою Комунального підприємства «Синельниківське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 12.08.2021 року, зазначено, що згідно архівних даних, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] заінвентаризований за [PERSON] . Право власності в Синельниківському МБТІ не зареєстровано. За вказаною адресою знаходяться: А1-1 житловий будинок залізобетонний 1992 року, а2-1 прибудова залізобетонна 1992 року, Б сарай цегляний 1993 року, б сарай цегляний 1993 року, В - сарай шлакоблочний 1993 року, З - навіс дерев`яний 1993 року, Д - сарай дерев`яний 1993 року, К гараж дерев`яний 1993 року, П погріб цегляний 1993 року, Ж вбиральня цегляна 1993 року, Г літній душ дерев`яний 1993 року, №1-2 огорожа металева 1993 року (а.с.64). Вказана інформація також підтверджується наданою суду копією технічного паспорта на будинок присадибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.65-67). Згідно зі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії спадкової справи №274/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є його дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.28, 34). Мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;\~\~2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до\~\~05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, визнаними відповідачами, а тому підлягають задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права приватної власності на житловий будинок, збудований за життя спадкодавцем [PERSON] та земельну ділянку, власником якої [PERSON] був на підставі відповідного правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved