Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

18 жовтня 2021 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Сідорової Ірини Анатоліївни засобами поштового зв`язку звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до припинення навчання, але довше, як до досягнення сином 23-річного віку. В обґрунтування позову вказано, що з 29 квітня 2003 року по теперішній час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] . 13 серпня 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття, відтак відділом ДВС припинено нарахування аліментів на утримання сина [PERSON] згідно з вказаним судовим наказом. Водночас, син [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної форми навчання освіти за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя. У зв`язку з продовженням навчання, син потребує матеріальної допомоги, як на оплату за проживання в гуртожитку, так і на придбання техніки для навчання, продуктів харчування, одягу, інші побутові потреби. 18 жовтня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Судовий розгляд призначено на 07 грудня 2021 року. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, призначене на 07 грудня 2021 року, розгляд справи відкладено на 19 січня 2022 року. 23 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, перебуває в тяжкому матеріальному становищі, оскільки не працює і отримує лише пенсію по інвалідності в розмірі 967,00 грн, Відповідно до судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду від 13.08.2021 року відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі половини заробітку, що складає 967,00 грн. щомісячно. У зв`язку з захворюванням на цукровий діабет І типу (важка форма) відповідач майже щомісяця знаходиться на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 та змушений купувати дорого вартісні життєво необхідні ліки. Син [PERSON] навчається в коледжі безкоштовно, за кошти державного бюджету. Комп`ютерна техніка придбана до досягнення сином повноліття. З позовом звернулася мати сина, яка не додала до позову жодних доказів того, що син проживає разом з нею, тому позивач є неналежним. За клопотанням представника позивача, судове засідання, призначене на 19 січня 2022 року відкладено на 18 лютого 2022 року. 18 січня 2022 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Сідорової Ірини Анатоліївни надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої заробітна плата позивача не достатня для покриття всіх витрат на утримання трьох спільних дітей, двоє з яких є неповнолітніми. Позивач та її діти впродовж останнього часу хворіли, що потребувало значних фінансових затрат. Після досягнення повноліття, син потребує утримання, оскільки навчається і немає змоги працювати. Позивач сплачує кошти за проживання сина в гуртожитку, оплачує навчання останнього в автошколі. Незважаючи на проживання сина в гуртожитку, постійним місцем проживання останнього є місце проживання матері. 26 січня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач не має можливості надавати допомогу сину, який навчається у коледжі безкоштовно. Навчання у коледжі не передбачає необхідності навчання в автошколі. Син перебуває за адресою матері лише у вихідні дні та під час канікул, тому позивач є неналежним. Довідки про перебування на амбулаторному лікуванні позивача та її доньки не мають відношення до даної справи. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Сідорова Ірина Анатоліївна підтримали позовні вимоги та просили суд їх задоволити. Крім цього, пояснили, що відповідач має у власності 1\\2 частину квартири в місті Біла Церква та має можливість працювати у сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідач в судове засідання тричі не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення йому поштових відправлень. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: [INFO] народився [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження останнього, в графі «батько» записаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Білоцерківським міськрайонним судом 13 вересня 2021 року видано судовий наказ, відповідно до якого вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 червня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 10 вересня 2021 року відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква відкрито виконавче провадження на підставі вказаного судового наказу. Відокремленим структурним підрозділом «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» 02.09.2021 року видано довідку про те, що [PERSON] навчається в даному закладі за кошти державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Тернопільською дирекцією АТ «Укрпошта» 28.09.2021 року видано довідку про те, що [PERSON] з червня 2019 року працює в даному товаристві і її заробіток з травня 2021 року по серпень 2021 року складає 32502,99 грн. [PERSON] оплачувала навчання за гуртожиток [PERSON] в технічному коледжі ТДТУ ім. І.Пулюя, згідно кваитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 23.01.2020 року на суму 2340,00 грн.; 03.02.2021 року на суму 2038,00 грн.09.12.2021 року на суму 1950,00 грн. Позивачем до позовної заяви додано фіскальні чеки від 17.08.2021 року на суму 4306,00 грн. та від 25.04.2021 року на суму 28999,00 грн. Довідкою до акта огляду МСЕК від 08.12.2021 підтверджено призначення [PERSON] з 06.12.2021 року другої групи інвалідності , відповідно до якої останній може працювати в створених умовах. Виписками з історій хвороби стаціонарного хворого Білоцерківської міської лікарні № 2 встановлено факт перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 23.09.2021 року по 24.09.2021 року та з 24.10.2021 року по 02.11.2021року, з діагнозом «Цукровий діабет І типу важка форма. 13.12.2021 року [PERSON] проходив ЛКК при Білоцерківській поліклініці з діагнозом «Цукровий діабет І типу важка форма». Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради [PERSON] видано довідки про доходи, відповідно до яких загальна сума доходів за період з 01.03.2021 року по 01.09.2021 року за винятком аліментів становить 10784,00 грн.; за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року за винятком аліментів становить 10869,00 грн.; за період з 01.13.2021 року по 31.12.2021 року за винятком аліментів становить 5642,00 грн. Відповідно до довідки про доходи від 16.12.2021 року, [PERSON] в жовтні 2021 року отримав дохід в розмірі 1854,00 грн.; в листопада отримав дохід в розмірі 927,00 грн. та сплати аліменти в розмірі 927,00 грн.; в грудні отримав дохід в розмірі 967,00 грн. та сплати аліменти в розмірі 967,00 грн. До відзиву [PERSON] також долучено фіскальні чеки аптечних закладів та товарний чек про придбання ліків на суму 712,8 грн. До відповіді на відзив представником позивача долучено акт проведення опиту свідків щодо фактичного проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] в селі Лосятин Кременецького району Тернопільської області на вихідні дні та під час канікул; довідки про перебування на амбулаторному лікуванні [PERSON] в період часу з 02.01.2022 по 07.01.2020 року; [PERSON] в період часу з 26.12.2021 року по 31.12.2021 року; [PERSON] в період часу з 27.12.2021 року по 01.01.2022 року; [PERSON] в період часу з 29.1.22021 року по 10.01.2022 року та фіскальні чеки про придбання лікарських засобів в аптечних закладах. 11.01.2002 року [PERSON] оплатив вартість проживання в гуртожитку Тернопільського фахового коледжу ТНТУ в розмірі 3680,00 грн. 10.11.2021 року [PERSON] уклав контракт на навчання в автошколі ТОВ «АВТО-МОТОМЕГАДРАЙВ» та оплатив вартість навчання в школі в розмірі 2500,00 грн. і 6000,00 грн. При вирішення справи суд виходить з наступного: Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з вимогами ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статі 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», вирішено установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Кожна сторона, згідно частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня встановлено на рівні 2481,00 грн., а для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, враховуючи необхідність сплати відповідачем мінімального розміру аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1240,5 грн. (2481 грн. : 2 = 1240,5), відповідач, отримуючи мінімальний розмір пенсії за інвалідністю, та не маючи можливості працювати у зв`язку з важкою формою хвороби, за яку йому встановлено ІІ групу інвалідності, постійне знаходження на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні, необхідності придбання лікарських засобів, буде позбавлений можливості на власне забезпечення та фактичне існування, так як розмір його доходів буде меншим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин суд вважає, що відповідач в силу тяжкого матеріального становища, не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, тому в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, необхідно відмовити. Посилання представника позивач на наявність у власності відповідача 1\\2 частини квартири в місті Біла Церква судом не беруться до уваги, так як це єдине житло відповідача, втративши яке останній може залишитися безхатченком. Твердження позивача про можливість працевлаштування відповідача суд відхиляє у зв`язку з тим, що останньому призначено ІІ групу інвалідності, за хворобою, яка має важкий перебіг та потребує постійного вживання лікарських засобів та перебування на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні. Судовий збір, згідно частин першої-другої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги те, що дві сторони у справі звільнені від сплати судових витрат, останні мають компенсуватися за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed