Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника адвоката Коваленка В.В. 29.10.2020 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», в якій просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.; - стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] в якості страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО0334818 від 02.02.2019 матеріальну шкоду в сумі 67136,75 грн. витрати на проведення експертного дослідження згідно квитанції від 06.08.2020 в сумі 1700 грн., страхове відшкодування шкоди здоров`ю в сумі 5352,98 грн. з урахуванням франшизи 1000 грн. а всього 73189,73 грн.; - стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] пропорційно до задоволених вимог витрати на правову допомогу в сумі 19203 грн. та судовий збір в сумі 1241,90 грн. В обґрунтування вимог позову, зазначає, що автомобіль «Opеl Vectra C» реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Литва) за Дорученням №03/07 від 03.07.2018 укладеного з МВ «Ваltikos servisas m. sav. LT-0134 Vilniaus m.Kauno G 3A, NTR1098-0005-9012:0012, ідентифікаційний код: 304133129 в особі директора [PERSON] (Щербіна Андрій), за правом керування автомобілем на всій території України знаходився у володінні [PERSON] 02.06.2019 приблизно о 12 год. 35 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Land Rover «Range Rover» реєстраційний номер: [NUMBER] здійснюючи дорожній рух по пр.Будівельників у м.Еенергодарі та на перехресті з вул.Молодіжною не пропустив транспортний засіб по головній дорозі, допустивши зіткнення з автомобілем «Opеl Vectra C» реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Литва) під керуванням [PERSON] .. В наслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до ДЗ СМСЧ №1 де проходив лікування. 03.06.2019 Енергодарським ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019080160000372 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що причиною стало порушення [PERSON] вимог п.16.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до висновку експерта №16 від 28.02.2020 [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та забою, садна і підшкірні гематоми і в ділянці справа кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Постановою від 23.03.2020 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та копія постанови направлена до Енергодарського ВП для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Вказаною постанов про закриття кримінального провадження від 23.03.2020 підтверджено, що позивачу було завдано шкода джерелом підвищеної небезпеки автомобілем «Land Rover «Range Rover» реєстраційний номер: [NUMBER] під управлінням [PERSON] . Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] який управляв автомобілем «Land Rover «Range Rover» реєстраційний номер: [NUMBER] забезпечений страховим полісом АО0334818 від 02.02.2019 код страхування 166 укладеного між [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» і на дату ДТП 02.06.2019 був дійсним. Цивільна відповідальність позивача [PERSON] була застрахована в 07.07.2018 полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4403968. Відповідно до висновку судового експерта Козакова О.О. від 10.08.2020 №162 матеріальна шкода спричинена в наслідок пошкодження автомобіля «Opеl Vectra C» реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Литва) становить 67136,75 грн. На приведення зазначеного експертного дослідження згідно квитанції від 06.08.2020 було сплачено 1700 грн. Спричинена шкода здоров`ю складається із витрат на лікування, а саме: позивачем було придбано ліків на суму 5352,98 грн., що підтверджується відповідною довідкою ДЗ «СМСЧ №1» та інформацією про вартість. [PERSON] відмовився у добровільному порядку відшкодувати за пошкодження автомобіля, витрат на лікування, а також відмовився надати інформацію щодо своїх даних та даних страхового полісу. За зверненням із заявою до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за відшкодуванням, відповіді отримано не було. А отже вказані витрати за матеріальну шкоду, на думку позивача, підлягають відшкодуванню з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на його користь. Крім того, позивачу крім матеріальної шкоди була завдана моральна шкода, оскільки під час ДТП позивач переніс психологічний стрес, завдані позивачу зіткненням автомобілів травми завдавали фізичного болю, проходження курсу лікування, що у свою чергу змінило сталий спосіб його життя: відрив від роботи, сім`ї, що призвело до додаткових зусиль для налагодження свого життя. Крім того після ДТП автомобіль [PERSON] був пошкоджений та арештований та забраний у позивача у зв`язку з чим, останній змушений був звертатися до суду. Розмір моральної шкоди позивачем оцінено в сумі 50000 грн., яку позивач вважає справедливою. А також враховуючи, що страховим полісом передбачено у утримання суми франшизи в розмірі 1000 грн., вона підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Вважаючи, що має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, просить вимоги позову задовольнити (а.с.2-7). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.55-55зворот). Відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» надано до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує, що 02.06.2019 мала місце дорожня транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Land Rover» державний номер: [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу з «Opеl Vectra C» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та отримання [PERSON] тілесних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Land Rover» державний номер: [NUMBER] застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за полісом АО/0334818. [PERSON] звернувся з заявою про страхове відшкодування лише 29.10.2020, у свою чергу, дорожньо-транспортна пригода мала місце 02.06.2019, у зв`язку з чим, за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову [PERSON] у здійснені страхового відшкодування, оскільки останнім порушено строк подання такої заяви щодо вимог про відшкодування шкоди майну потерпілого, який становить а отже законні підстави для відшкодування відсутні. Щодо відшкодування шкоди здоров`ю в сумі 5352,98 грн., то [PERSON] не було подано жодного належним чином оформленого документа на підтвердження таких витрат, а отже на думку відповідача відсутні підстави для їх відшкодування. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» (а.с.64-71). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.04.2021 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с.165-165зворот). Відповідно до ухвали суду від 09.02.2022 судове засідання відбувається в режимі відеоконференції поза межами суду за участю адвоката Коваленка В.В. (а.с.187-87зворот). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Коваденко В.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позові та письмових дебатів наданих до суду 15.02.2022 (а.с.191-195). Просять позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати з правничої допомоги та судовий збір сплачений позивачем за звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, відозву на позов, зустрічного позову до суду не надав. В судове засідання відповідач викликався в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.154, 178) та відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважаються належним чином повідомленими про розгляд даної справи судом. В судове засідання представник відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» не з`явився, про розгляд донної справи судом повідомлений належним чином, що також підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень із суду (а.с.144, 154), заяв або клопотань про відкладення судового засідання до суду не надав. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ст.223 ЦПК України, вважає можливим провести розгляд справи без участі відповідачів. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача адвоката Коваленка В.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, що 02.06.2019 о 12 год. 35 хв. мала місце дорожня транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Land Rover» державний номер: [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу з «Opеl Vectra C» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та 03.06.2019 Енергодарським ВП ГУЕП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019080160000372 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.16). Та відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.3030 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та направлення постанови начальнику Енергодарського ВП для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с.17-18), причиною ДТП стало порушення водієм [PERSON] вимог п.16.11 Правил дорожнього руху (а.с.18), чого не заперечується і відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». В наслідок ДТП [PERSON] (позивач у справі) був госпіталізований до ДЗ «СМСЧ №1» та за висновком експерта №16 від 28.02.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та забою, садна і підшкірні гематоми і в ділянці справа, яку кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с.19-20зворот). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Land Rover» державний номер: [NUMBER] [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» за полісом №АО/0334818 (а.с.24), дійсний у період з 02.02.2019 до 01.02.2020, тобто і на дату ДТП 02.06.2019 (далі Поліс №АО/0334818). Відповідно до даних зазначеного Полісу №АО/0334818 страхова сума за шкоду життю становить - двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну - сто тисяч гривень, франшиза тисяча гривень (а.с.24). Позивач [PERSON] керував автомобілем «Opеl Vectra C» реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Литва) за Договором дорученням №03/07 від 03.07.2018 укладеного з МВ «Ваltikos servisas m. sav. LT-0134 Vilniaus m.Kauno G 3A, NTR1098-0005-9012:0012, ідентифікаційний код: 304133129 в особі директора Shcherbyna Andrii (Щербіна Андрій), за правом керування на всій території України (а.с.15), тобто на достатній правовій підставі. Крім того, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] також була застрахована Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4403968 у страховій компанії ПрАТ «УПСК» (а.с.13, 14), чинного на дату ДТП. Відповідно до результатів висновку №162 від 10.08.2020 судового експерта Козакова О.О. матеріальна шкода спричинена в наслідок пошкодження автомобіля «Opеl Vectra C» реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Литва) становить 67136,75 грн. (а.с.31-35зворот), при цьому, до висновку також надано ремонтну калькуляцію (а.с.36-38зворот). Доказів іншого розміру майнової шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу позивача від ДТП яка мала місце 02.06.2019 матеріали справи не містять, підстав вважати вказаний висновок експерта щодо розміру майнової шкоди суд не вбачає. Відповідно до квитанції від 06.08.2020 за послуги з експертного дослідження матеріального збитку [PERSON] сплачено 1700 грн. (а.с.43). За вимогами\~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, загальна сума завданих позивачу витрат пов`язаних з пошкодженням майна становить 68836,75 грн. Відповідно до довідки з ДЗ «СМСЧ №1 м.Енергодара [PERSON] (позивач) перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні у період з 02.06.2019 по 14.06.2019 та йому були призначенні відповідні до переліку медичні препарати (а.с.28-28зворот). Перебування [PERSON] на лікуванні підтверджується і випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.29-29зворот). З аналізу наданих позивачем розрахункових документів щодо придбання ним призначених лікарських препаратів (а.с.128-135), суд погоджується сумою витрат на них в розмірі 5352,98 грн. вказаних позивачем у позові та підстав вважати, що витрати позивача на призначені йому ліки становлять суму у 8125,25 грн., як на це заявляє позивач у тому числі в письмових дебатах (а.с.191 зворот), суд не вбачає. Відповідно до частин 1, 2\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом ч.1\~ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вирішуючи питання в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] розміру майнової шкоди в сумі 73189,73 грн., суд дійшов наступного висновку. Як встановлено, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована Полісом №АО/0334818, страхова сума ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду життю становить - двісті тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну - сто тисяч гривень, франшиза тисяча гривень (а.с.24). Приписами статті 999 ЦК України визначено, що\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати\~\~(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Стаття 6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»визначено, що\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень статей\~9,\~22-31,\~35,\~36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, якою є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 звернула увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №147/66/17). Відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 26 Закону України «Про страхування»\~та пункту 6 частини 1\~статті 991 ЦК України,\~страховик має право відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування за наявності підстав, встановлених законом. Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. \~За змістом\~статті 13 ЦК України цивільні\~права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства.\~При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Добросовісність\~- це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 6\~статті 3 ЦК України). Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Відповідно до висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або\~законом\~виконання своїх зобов`язань. Законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Відповідно до\~статті 12 ЦК України особа\~здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). \~Закон\~передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого\~закон\~пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного\~законом\~строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1\~статті 37 Закону №1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331\~Закону\~\~№ 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). Відповідно до положень статей\~256,\~257 ЦК України\~\~позовна\~\~ давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. ЦК України\~передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті\~263-264, стаття\~267 ЦК України). Згідно із частиною четвертою\~статті 267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена\~законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша\~\~статті 259 ЦК України). При цьому\~закон\~не передбачає, що позовна давність, встановлена законом,\~\~може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається\~законом\~і може бути тільки збільшена. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена\~статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. У своєму висновку в постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що аналізуючи законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Як встановлено, ДТП мало місце 02.06.2019. Із заяви вх.№51-5633 від 05.07.2019 до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» наданої відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до відзову (а.с.72), аналогічної наданої позивачем датованої 01.07.2019 (а.с.44) встановлено, що в ній ставиться питання до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про направлення спеціалістів для проведення фіксації пошкоджень автомобіля позивача та надано копію ордеру представника. Ніяких вимог щодо відшкодування шкоди [PERSON] та відповідних документів визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою отримання відшкодування майну чи здоров`ю вказаною заявою до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» не заявляється. Позивачем надається також заява до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування вартості лікування та вартості пошкоджень завданих автомобілю з урахуванням витрат на експертизу (а.с.45-45зворот) на якій стоїть штепрель із датою 28.10.2020 (а.с.45), будь-яких інших дат, з яких вбачалось подання даної заяви у річний строк щодо вимоги про відшкодування шкоди завданої майну [PERSON] з моменту ДТП, тобто до 03.06.2020 вказана заява не містить. При цьому, у додатках вказаних у зазначеній заяві міститься посилання про долучення автотоварознавчої експертизи від 10.08.2020, що у свою чергу свідчить що вказана заява була подана поза межами річного строку для відшкодування шкоди завданої майну [PERSON] та пов`язаних витрат з оцінкою такої шкоди. При цьому, слід зазначити, що позивач просить і про стягнення суми франшизи в розмірі 1000 грн., яка як встановлено судом визначено полісом страхування. Поняття «франшиза» міститься у\~статті 9 Закону України «Про страхування»\~і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Застосування франшизи передбачено статтями\~12,\~36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якими розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відшкодовується саме потерпілому, у випадку, якщо франшиза була передбачена договором страхування. Таким чином, із зазначеного вбачається, що сума франшизи визначена у договорі, це пов`язана саме зі шкодою завданою майну потерпілого, яка страховиком не відшкодовується. ЦК України\~передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті\~263-264, стаття\~267 ЦК України). Проте, позивачем не заявляється про поновлення річного строку звернення до страховика з вимогою про відшкодування шкоди завданою майну. Згідно із частиною 4\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідач у своєму відзові фактично заявляє про застосування річного строку позовної давності та враховуючи, що позивачем не надано доказів, що пропуск вказаного строку відбувся із причин які не залежать від позивача, суд не вбачає підстав для його поновлення. Таким чином, вимог позиву до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля, вартістю експертного дослідження та сумою франшизи - задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» шкоди завданої здоров`ю позивача. Згідно зі\~статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до положень п.24.1, 24.2, 24.3 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Як зазначено вище, строк давності у відшкодуванні страховиком шкоди завданої здоров`ю потерпілого становить 3 роки з дати ДТП. ДТП мало місце 02.06.2019, з даним позовом позивач звернувся до суду 29.10.2020, тобто в межах строку визначеного законодавством. Крім того встановлено, що позивач звертався до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» з заявою в якій просив і відшкодувати вартість лікування в сумі 5352,98 грн. (а.с.45-45зворот) в задоволенні якої ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було відмовлено з підстав невідповідності наданих документів (а.с.104-105), позицію чого вказаний відповідач підтримав і у відзові на позов. Разом з тим, суд з аналізу наданих позивачем документів на доведення витрат на лікування встановив їх розмір у 5352,98 грн., про що зазначено вище. Відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заявляючи про невідповідність наданих документів, відповідних експертних висновків, які б це доводили, суду не надає, клопотань про призначення експертизи документів з метою доведення своєї позиції, суду не заявляє. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги позивача до відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування витрат на лікування в сумі 5352,98 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у 1000 грн., суд дійшов наступного. Як встановлено, позивачем заявляється вказана вимога виходячи із того, що це є суми франшизи за полісом страхування. Проте, як зазначено вище, ця сума пов`язана лише зі шкодою завданою майну та не підлягає утриманню при стягненні шкоди пов`язаної з ушкодженням здоров`я, а отже не стягується при компенсації розміру такої шкоди. Судом відмовлено в задоволенні вимог до відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення розміру шкоди завданої майну позивача. У зв`язку з зазначеним, не підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача матеріальна шкода в сумі 1000 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь позивача, суд дійшов настпуного висновку. Відповідно до\~ст.23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень викладених в пункті 9\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~ «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №4\~від 31.03.1995\~р.,суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Позивач просить про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в сумі 50000 грн., разом з тим, визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань та пережитого фізичного болю у зв`язку із ДТП, як-то отримання легких тілесних ушкоджень які привели до короткочасного розладу здоров`я, періодом лікування та витратами понесеними на лікування, суд, приходить до висновку що заявлена позивачем сума моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та стягненню в розмірі 10000 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як встановлено, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1241, 90 грн. та враховуючи, що судом вимоги задоволено частково щодо обох відповідачів, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню із кожного з відповідачів в рівних частках, тобто по 620,95 грн. з кожного. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат з правничої допомоги, які заявляються в сумі 19203 грн. Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1\~статті 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем в обґрунтування понесення витрат з правничої допомоги надано Угода про надання правової допомоги укладена з адвокатом Коваленко В.В. від 10.06.2019 з Додатковою угодою до п.3.1 Угоди про надання правової допомоги (а.с.49-49зворот); Звіт наданих послуг з правової допомоги в якому зазначено загальну вартість правової допомоги в сумі 19203 грн (а.с.50) та квитанції про сплату вказаної суми правової допомоги (а.с.196). Разом з тим, з аналізу змісту звіту про надані послуги з правничої допомоги встановлено, що у їх перелік включено також послуга за клопотання по кримінальному провадженню в сумі 602,10 грн., підготовка клопотання про скасування арешту 2408,40 грн., підготовка скарг на постанову про закриття кримінального провадження 1318,20 грн. (а.с.50), що становить загальний розмір у 4355,70 грн. Суд зауважує, що до витрат з правничої допомоги включаються лише витрати пов`язані саме з даною цивільною справою. Враховуючи, що зазначені витрати позивача не пов`язані з розглядом даної цивільної справи, підстави для їх врахування у загальну суму витрат з правничої допомоги понесених позивачем відсутні. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним вирішити питання в частині розподілу витрат з правничої допомоги за мінусом вказаного розмір 4355,70 грн. за послуги які у цій справі не надавались адвокатом позивачу та вирішенню питання щодо розподілу, підлягає сума у 14847,30 грн. Позивачем позовні вимоги до відповідача [PERSON] заявлялись у загальній сумі 51000 грн., суд задовольнив ці вимоги позову в сумі 10000 грн., що становить 20% від загальної суми. Позовні вимоги до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заявлялись на загальну суму 73489,73 грн., суд задовольнив ці вимоги позову частково в сумі 5352,98 грн., що становить 7,25% від загальної суми. Як визначено ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат з правничої допомоги в сумі 19203 грн. підлягає задоволенню частково та стягненню пропорційно до задоволених вимог позову. Виходячи із пропорційності задоволення вимог позову, на користь позивача підлягає стягненню витрати з правничої допомоги: з відповідача [PERSON] - в сумі 2910,10 грн., з відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» - в сумі 1076,43 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial