Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, вказавши, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що знаходиться на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та із житлового будинку, господарських будівель - сарая, що знаходяться у під [ADDRESS] . Позивач будучи спадкоємцем за законом звернулася до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак державним нотаріусом останній було відмовлено.Відмова нотаріуса пов`язана з тим, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 10.10.1988 року виконкомом Деражнянської районної Ради народних депутатів на ім`я " [PERSON] ", а беручи до уваги правові норми, що діяли на час видачі зазначеного свідоцтва (положення ЦК України РСР 1963 р.) діяли правила колгоспного двору, відповідно до яких, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності (до набранням чинності Закону України «Про власність» 1991 рік), за таких обставин правовстановлюючий документ, свідоцтво про право особистої власності мав бути виданий по 1/4 частці на усіх членів колгоспного двору, а саме на [PERSON] , позивача [PERSON] , на їх дітей [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, позивачка стверджує, що їх діти не бажають виділяти частку кожного із житлового будинку, що знаходиться під [ADDRESS] та не заперечують, щоб [PERSON] , була єдиним власником житлового будинку. Враховуючи наведене, позивач просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та вказала, що заявлені позовні вимоги до відповідачів підтримує повністю із викладених у позовній заяві підстав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги визнали повністю. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 28 квітня 2006 року Галузинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Так, із довідки №166 від 17.04.2019 року, виданої Галузинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що знаходиться на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області та із житлового будинку загальною площею 45.3 м.кв., господарських будівель - сарая, що знаходяться під [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого Галузинецькою сільською радою, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] одружились, після реєстрації одруження їм присвоєно прізвище « [PERSON] ». Так, будучи спадкоємцем першої черги за законом до майна [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав, позивачка звернулася до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Онищук О.А. 15 грудня 2006 року їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). 30 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок загальною площею 45.3 м.кв., господарської будівлі - сарая, що знаходяться під [ADDRESS] . Проте, як вбачається із листа державного нотаріуса №83/02-14 від 30.10.2020 року, останній було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса пов`язана з тим, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 10.10.1988 року виконкомом Деражнянської районної Ради народних депутатів на ім`я " [PERSON] ", а беручи до уваги правові норми, що діяли на час видачі зазначеного свідоцтва (положення ЦК України РСР 1963 р.) діяли правила колгоспного двору, відповідно до яких, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності (до набранням чинності Закону України «Про власність» 1991 рік), за таких обставин правовстановлюючий документ, свідоцтво про право особистої власності мав бути виданий по 1/4 частці на усіх членів колгоспного двору, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як передбачала ст. 120 К України РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до ст. 112 цього Кодексу, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Як вбачається із довідки виданої Галузинецькою сільською радою від 03 серпня 2020 року №246 в даному дворі станом на 15.04.1991 року були зареєстровані члени колгоспного двору у складі 3 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи вище викладене державним нотаріусом позивачу було рекомендовано звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Оскільки діти не бажають виділяти частку кожного із житлового будинку, що знаходиться під [ADDRESS] та не заперечують, щоб [PERSON] , була єдиним власником житлового будинку, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Доказом того, що [PERSON] , був власником вище згаданого житлового будинку підтверджується: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданого 10.10.1988 року, довідкою ГМП «Інвентаризатор» від 18.04.2019 року, оскільки за життя [PERSON] зареєстрував за собою, як за власником, право власності на нерухоме майно. Невиділена частка кожного із членів колгоспного двору знаходить своє підтвердження із довідки №246, виданою Галузинецькою сільською радою. Ст. 563 ЦК України РСР зазначає, в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно ст. 560 ЦК України РСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Відповідно до 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво. На підтвердження чого від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні правовстановлюючі та інші документи, які необхідні для видачі такого свідоцтва. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 (п. 23) «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Неможливість належного оформлення спадщини після смерті [PERSON] породжує невизначеність у правах позивача, як спадкоємця, позбавляє можливості в повному об`ємі володіти, користуватися, розпоряджатися успадкованим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved