Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] 25.10.2021 р. звернулися з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 633434 грн. 65 коп.. В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що вони з відповідачем з 1990р. перебували у шлюбі, який 12.04.2016р. розірвано. Позивач з 31.07.2017р. є власником 44/1000 частин секції гуртожитку, кімнати: №№ 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114. З дозволу позивача та за умови оплати комунальних послуг з 01.08.2017р. відповідач вселився в кімн.105 та з 21.08.2017р. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач є власником вказаного житла та особовий рахунок оформлено на неї, тому вона і змушена здійснювати оплату за спожиті комунальні послуги, хоча фактично їх використовує відповідач. Починаючи з липня 2020 р. [PERSON] сплачено за комунальні послуги 6334,34 грн, а тому їх необхідно стягнути з відповідача. 17.11.2021 р. відкрито у справі провадження та визначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач в засіданні підтримала позов та зазначила, що вона проживає з травня 2018 р. за адресою [ADDRESS] , а в квартирі мешкає лише відповідач і користується усіма послугами, однак жодної оплати не здійснює. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, вказаних в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, судову повістку ТОВ «Укрпошта" повернуто з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою», заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 31.07.2017р. є власником 44/1000 частин секції гуртожитку, кімнати: №№ 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114 на підставі договору дарування, серія та номер:2678, виданого 31.07.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежаном Андрієм Вячеславовичем, номер запису про право власності:21642421. Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.04.2016р., згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №65. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головою ОСББ «Головатого-92» Волковим І.П. , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: з 21.11.2017р. - [PERSON] , як власник, та з 21.08.2017р. - [PERSON] . Як вбачається з наданих письмових доказів оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] здійснено позивачем: -за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 1500 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92», платіжне доручення №5031197 від 20.07.2020р.; - за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 600 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92», платіжне доручення №6786807 від 26.10.2020р.; -за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 500 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92» року платіжне доручення №6156356 від 07.12.2020р.; -за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 100 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92» року платіжне доручення №6524178 від 15.01.2021р.; - за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 2114,30 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92» року платіжне доручення №7500622 від 26.04.2021р.; - за період 08.2018р. по 07.2020р. за обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, часткове погашення заборгованості - 720,04 грн. на рахунок ОСББ «Головатого 92» року платіжне доручення №8763066 від 31.08.2021р. За нормами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, частиною 3, 4 статті 156 ЖК України встановлено, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку; до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно до статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. За нормами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина четверта статті 544 ЦК України). Аналіз норм законодавства дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. З приводу таких же правовідносин Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) висловлено правовий висновок. За нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом враховано висновки Верховного Суду в постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18) Як вбачається з наданих квитанцій платником послуг значиться [PERSON] , тому суд враховує, що оплату здійснено саме позивачем, власником майна. Щодо доводів про її непроживання в квартирі та не отримання комунальних послуг, то суд їх не враховує, оскільки не надано доказів на їх підтвердження . Приймаючи до уваги кількість зареєстрованих осіб в кімнаті, та той факт, що позивач є власником майна, суд вважає, що відповідачем має бути сплачено вартість комунальних послуг у розмірі 3167,17 грн (6334,34/2). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь позивача [PERSON] з відповідача у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial