Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу № 2020 від 28.04.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2021 року. Звернувшись до Слов`янської міської військово - цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області та отримавши довідку про зареєстрованих осіб у придбаній квартирі, їй стало відомо, що в належній їй квартирі зареєстрований [PERSON] . Відповідачі не є родичем позивачки та членом її родини та своєю реєстрацією створюють позивачці перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справ. Позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Білогуров О.В. який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.02.2022 року по справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 28.04.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. № в реєстрі 2020; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 254798925. З довідки № 157601 від 19.11.2021 року, виданої Відділом з надання адміністративних послуг ВЦА Краматорського району Донецької області, слідує, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.12.2021 року - вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає з 2021 року. V. Оцінка Суду. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час та будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є зареєстрованим у спірній квартирі, що належить позивачці, та своєю реєстрацією створює перешкоди [PERSON] у користуванні своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] VІ . Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судових витрат, а саме судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved