Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В грудні 2021 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує наступним. З 20.12.2003 по 12.06.2007 перебувала у шлюбі з [PERSON] , який в подальшому було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розлучення залишився проживати разом з позивачем, що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу, відповідач в добровільному порядку не надавав матеріальної допомоги на утримання спільного сина, тому позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-1964/2007, яке набрало законної сили 24.07.2007 було ухвалено про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час відповідач працює офіційно у ТОВ «Завод кран комплект», та має постійний та стабільний заробіток, в розмірі не менш мінімальної заробітної плати. Неповнолітніх дітей крім спільного сина [PERSON] не має, але продовжує надавати допомогу на утримання сина у твердій грошовій сумі 400 грн., як було встановлено, ще у 2007 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі № 2-1694/2007, що порушує права неповнолітнього сина на належне утримання з боку батька. Незважаючи на те, що спільний син є інвалідом дитинства, що підтверджується медичним висновком № 619 від 17.03.2010, відповідач сплачує лише 400 грн. на утримання сина і відмовляється в добровільному порядку надавати додатково хоч якусь матеріальну допомогу на утримання сина, або приймати участь у додаткових витратах на лікування дитини. На теперішній час позивач працює у КЗ Обласний перинатальний центр ЗОР на посаді фельдшер-лаборант. ЇЇ посадовий оклад становить 5 587,95 грн. на місяць і її заробітку не вистачає на належне утримання їхнього сина, у зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із заявою про збільшення стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які було стягнуто з відповідача у розмірі 400 грн., за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-1964/2007. Виходячи з того, що на теперішній час розмір заробітної мінімальної заробітної плати в Україні встановлено в розмірі 6 500,00 грн., то при стягненні з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини від заробітку, то у разі як що відповідач отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, позивач вважає, що аліменти він буде повинен сплачувати в розмірі 1 625,00 грн., що значно більше суми аліментів, які на теперішній час стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі 400 грн., за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви й до досягнення сином повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання 14.02.2022; встановлено строки для подання заяв по суті справи. Копію ухвали від 24.11.2021 разом з позовною заявою та усіма доданими до неї документами було направлено відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів в день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження. 12.06.2007 року шлюб між сторонами було розірвано, у зв`язку з чим, Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видане свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 190 від 2007 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 100056-2019, випливає, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою якою проживає і позивач. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2007, ухваленого у цивільній справі № 2-1464/07, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.06.2007 року. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 20.10.2014, відкрито виконавче провадження № 45133863 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1964/07 виданого 13.03.2009 відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2007 року. Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.09.2017, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] , який працює на ТОВ «Завод кранкомплект». Згідно медичного висновку № 619 від 17.03.2010 вбачається, що неповнолітній [PERSON] є інвалідом дитинства. Згідно довідок від 23.12.2021 № 68 та від 24.12.2021 № 90, позивач [PERSON] працює в комунальному некомерційному підприємстві «Обласний перинатальний центр» ЗОР (до 27.02.2021 КЗ «Обласний перинатальний центр» ЗОР) на посаді фельдшера-лаборанта клініко-біохімічної лабораторії з 25.11.2013 по теперішній час. Загальна сума її доходу за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 становить 51 917,92 грн. Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-V-ІІІ від 17.05.2017), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх зміни способу стягнення. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Суд враховує, що відповідач є працездатним, офіційно працює, а тому може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання сина. За вказаних обставин, суд приходить, до висновку, що позов слід задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Що стосується позовних вимог про зміну розміру аліментів починаючи з дня подання заяви й до досягнення сином повноліття та про допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу, встановленого законом, то суд вважає що вони до задоволення не підлягають, оскільки в даному випадку не підлягають застосуванню положення законодавства, що стосується стягнення аліментів. У зв`язку з цим, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно проводити з часу набрання рішенням законної сили, а рішення виконувати після набрання ним законної сили. Враховуючи, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00грн. На підставі викладеного, ст.cт. 180-182,184, 192 СК України,

Outcome: partial