Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. посвідчено виконавчий напис № 6999 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 1428458 від 15.09.2019р в розмірі 11945,75грн, про що позивачу стало відомо 14.03.2021р. після надходження на адресу її роботодавця постанови приватного виконавця Матвійчук Ю.І. про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 10.03.2021р., ВП № 64740453. Вважає спірний виконавчий напис незаконним, вчиненим з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, провадження щодо виконання якого є неправомірним. Зазначає, що з відповідачем по справі ніяких цивільно-правових договорів не укладала, зобов`язань по їх виконанню не брала, коштів не отримувала, борг не визнає. Від відповідача та приватного нотаріуса ніяких повідомлень про наявність заборгованості не отримувала. Тому просить вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27 січня 2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Третім особам було запропоновано надати пояснення щодо позову, однак вони вказаним правом не скористались, пояснення не надали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно копії виконавчого напису вбачається, що 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 6999 про стягнення з [PERSON] заборгованості. Як зазначено у виконавчому написі, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 1428458 від 17.08.2019р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», строк платежу за яким настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.09.2019р. по 19 січня 2021р. Сума заборгованості складає 11445,75 грн. (в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту 1500,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплачений відсоткам за користування кредитом 826,50 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00грн, строкова заборгованість за комісією 969,44 грн., строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 0,00 грн., строкова заборгованість за пенями за період з 15.09.2019р. по 12 березня 2020р. 9119,25 грн.), плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 11945,75 грн. Відповідно копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.03.2021р., ВП № 64740453, приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни вбачається, що нею звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВ «Лани Драбівщини», у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 13540,33грн., що складається з боргу згідно виконавчих документів 11945,75 грн., витрат за організацію та проведення виконавчих дій 400,00 грн., основної винагороди виконавця - 1194,58грн. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» законодавчо визначено дві умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що також відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17. З матеріалів справи вбачається відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 6999, вчиненого 28.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 11945,75 грн., загальна сума, що підлягає стягненню 13540,33 грн., однак наявність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Українські фінансові операції» в розмірі 11945,75 грн. жодним іншим чином, окрім зазначеної вище постанови приватного виконавця Матвійчук Ю.В. та виконавчого напису нотаріуса № 6999 від 28.01.2021р., не підтверджена. Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача. Відповідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 січня 2018 року, по справі № 310/9293/15ц, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №758/14854/20. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем (боржником) вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Тому суд приходить до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТзОВ «Українські фінансові операції», зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулась до суду після початку вчинення приватним виконавцем Матвійчук Ю.В. дій, спрямованих на стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечивши як правомірність вчинення виконавчого напису, так і сам факт наявності заборгованості перед відповідачем, зазначивши, що ніяких кредитних відносин з позивачем не мала, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з ТзОВ «Українські фінансові операції» на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved