Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.01.2014 року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13.01.2014року. При цьому, при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачапідтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи». Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Зазначив, що Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом в розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано відповідачу у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 18 110,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач [PERSON] при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку.Зазначив, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими Договором та в межах кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У порушення умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.04.2021року заборгованість за кредитним договором становить 22 215 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 065 грн. 33 коп., а також заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 6 150 грн. 45 коп. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 13.01.2014рокув розмірі 22 215грн. 78коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 270грн. 00 коп. Ухвалою суду від 27 травня2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику в судове засідання учасників справи. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання від 19.04.2021 року про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] судом повідомлялася про день та місце судового розгляду справи в порядку ч.ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України. Заяви, клопотання, відзив на позов на адресу суду не надходили. Крім того, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи до суду також не надходили, а так само не надходило від відповідача будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву на позов, на підставі чого справа розглянута судом за наявними у ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, однак є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.01.2014року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником прав та обов`язків якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. При цьому, відповідач погодилася з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі вказаної заяви від 13.01.2014 року відповідачу [PERSON] були надані наступні картки: 13.01.2014 року № [NUMBER] терміном дії до 10/17, 29.01.2015 року № [NUMBER] терміном дії до 01/19, 23.07.2015 року № [NUMBER] терміном дії до 01/19, 05.09.2015 року № [NUMBER] терміном дії до 03/19, 29.09.2017 року № [NUMBER] терміном дії до 07/21, 29.01.2018 року № [NUMBER] терміном дії до 12/21. Крім того, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої [PERSON] 13.01.2014 року Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 300 грн., який 23.01.2014 року було збільшено Банком до 1 600 грн., 03.04.2014 року збільшено до 2 600 грн., 16.12.2014 року зменшено до 2 570 грн., 15.03.2015 року збільшено до 2 600 грн., 02.10.2017 року збільшено до 4 000 грн., 20.10.2017 року збільшено до 8 000 грн., 23.02.2018 року збільшено до 10 000 грн., 07.04.2018 року збільшено до 14 000 грн., 30.05.2018 року збільшено до 15 000 грн., 02.06.2018 року збільшено до 19 000 грн., 02.06.2018 року зменшено до 17 000 грн., 20.09.2018 року збільшено до 18 110 грн., з 29.09.2019 року зменшено до 16 610 грн., та 01.06.2020 року зменшено кредитний ліміт до 0, 00 грн. Таким чином, кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією,тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, якій суд повинен надати належну оцінку. Вказаний висновок висвітлений у Постанові КЦС Верховного суду від 16.09.2020 року за результатами розгляду справи № 200/5647/18, яку суд вважає за необхідне застосувати у розгляді даної справи. При цьому, судом відзначається, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви було надано виписку по картковому рахунку за Договором б/н станом на 16.04.2021 року, за період з 13.01.2014 року по 01.03.2021 року, з якої вбачається факт користування [PERSON] грошовими коштами в розмірі встановленого Банком кредитного ліміту. В свою чергу, як вбачається з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, - заборгованість [PERSON] за зазначеним кредитним договором від 13.01.2014 року, станом на 31.10.2015 року становила 2 706, 81 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом в розмірі 2 580 грн. 00 коп., заборгованості за процентами в розмірі 126 грн. 81 коп. З наступного розрахунку заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.06.2019 року, заборгованістьстановила 19 974,46 грн. та складалась з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 298, 10 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 676, 36 грн. При цьому, з зазначеного розрахунку заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.06.2019 рокувбачається, що відповідачем [PERSON] за вказаний період погашено заборгованість за тілом кредиту на суму 66 173 грн. 01 коп., погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 1 773 грн. 14 коп. та погашено заборгованість по пені в розмірі 150 грн. 00 коп., що свідчить про те, що відповідач [PERSON] періодично вносила кошти на погашення заборгованості за користування кредитними коштами. Згідно з наданим банком наступним розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 13.01.2014 року, за період з 01.07.2019 року по 14.04.2021 року, станом на 14.04.2021 року становить 22 215 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 065 грн. 33 коп., в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 16 065 грн. 33 коп., а також заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 6 150 грн. 45 коп. Також, відповідачем за вказаний період погашено заборгованість за тілом кредиту в розмірі 17 310, 97 грн., за простроченим тілом кредиту в розмірі 504, 67 грн. та погашено заборгованість по простроченим відсоткам в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець та в конкретному випадку - позивач АТ КБ "ПриватБанк". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим саме банк має підтвердити, що на час укладення з відповідачем відповідного договору, а саме: 13.01.2014року, діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В свою чергу, в анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 13 січня 2014 року відсутні умови договору про встановлений і погоджений сторонами за Договором розмір відсоткової ставки. Крім того, до вказаних відносин неможливо застосувати і положення ч. 1ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13січня 2014 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (22 квітня 2021 року), тим самим кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Тарифи банку, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору про надання банківських послуг від 13.01.2014 року, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, судом відзначається, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В зв`язку з чим, надані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою (відповідачем [PERSON] ), і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсоткової ставки за користування позичальником кредитними коштами. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому, зі змісту наданої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку взагалі не вбачається розміру отриманого [PERSON] кредиту. При цьому, не містить і укладений між сторонами договір про надання банківських послуг від 13січня 2014 року, і строку повернення кредиту (користування ним). Крім того, представником позивача разом з позовною заявою також подано на адресу суду письмове клопотання про огляд веб-сайту, а саме здійснення огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms. Поруч з цим, судом відзначається, що матеріали справи не містять підтвердження того, що станом на день підписання відповідачем анкети-заяви (13.01.2014 року) на зазначеному веб-сайті була розміщена та ж редакція «Умов і Правил надання банківських послуг», що і на день розгляду судом справи (10.02.2022 року), огляд судом веб-сайту не дає можливості встановити факту ознайомлення відповідача з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», викладеними на такому веб-сайті, а інформація, що розміщена на ньому має мінливий характер і залежить виключно від волевиявлення і дій позивача, тому у суду відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання позивача про огляд веб-сайту. Поряд з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що відповідач [PERSON] зверталася до Банку із заявою про розірвання договору, а так само із заявою про припинення дії укладеного між сторонами 13.01.2014 року Договору, судом не встановлено також, що такі дії були вчинені і зі сторони Банку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: сума боргу за договором про надання банківських послуг від 13.01.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 16 065 грн. 33 коп., та яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 641 грн. 55 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial