Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

В лютому 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: фізична особа-підприємець [PERSON] про стягнення грошових коштів, переданих у якості авансу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06.05.2020 сторони домовились про купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] , уклали попередній договір. Позивач було передано авансовий платіж у гривнях в еквіваленті 1000,00 дол. США. Проте, до обумовленої дати, відповідач квартиру не продав, в подальшому, представником позивача було виявлено, що квартира була продана іншій особі, при цьому, авансовий платіж відповідач позивачу не повернув. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, передані йому в якості авансу у розмірі 28000,00 грн, стягнути на користь позивача штраф в розмірі 28000, 00 грн та судовий збір. Окрім того, разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову. Відповідно до ухвал Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2021заяву про забезпечення позову було повернуто позивачу, позовну заяву залишено без руху. В подальшому, після усунення позивачем виявлених недоліків, на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити, вказував, що позивач була заінтересована в купівлі квартири позивача, проте, дії відповідача свідчили про те, що він не збирався продавати квартиру позивачу, підвищив ціну за квартиру, продав її іншим покупцям та не повернув авансовий платіж, чим порушив вимоги попереднього договору. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що він повністю виконав усі взяті на себе зобов`язання, визначені в попередньому договорі, проте, позивач в обумовлену в договорі дату не мала змоги придбати квартиру, оскільки їй не було погоджено кредит. У зв`язку з чим, відповідач після вказаної у договорі дати, знову змушений був шукати покупця на вказану квартиру. При цьому, до нього звернулись представники агентства нерухомості з вимогою повернути авансовий платіж, так само, до нього звернулась позивач з вимогою про повернення авансового платежу. Вважає, що порушення умов попереднього договору відбулось не з його вини, відтак, підстави для повернення авансового платежу - відсутні. Окрім того, вказував, що у нього у самого через дії позивача зірвалась угода по купівлі квартири, так само, він поніс витрати на оренду квартири, куди він планував переїхати після продажу квартири. Представник третьої особи надала письмові пояснення в яких вказувала, що [PERSON] було відомо, що [PERSON] планує купувати квартиру за кредитні кошти, тому можуть бути потрібні додаткові довідки та доступ до квартири. Проте, після закінчення локдауну, [PERSON] поводився грубо, відмовлявся оплачувати довідки, наприклад відмовився оплачувати довідку з БТІ та внесення квартири до електронного реєстру, відмовився їхати отримувати довідку, призначав оцінювачу зустріч або о 8 год. 00 хв., або о 22 год.00 хв., наголошував, що продешевив з ціною, відмовився робити довідки з комунальних установ. При цьому, вказують, що квартира рекламувалась та в подальшому була продана іншим покупцям. Після чого, третя особа звернулась до [PERSON] з претензією по поверненню авансового платежу, оскільки він не виконав умови щодо попереднього договору, на що отримали відмову. Третя особа наголошує, що [PERSON] порушив вимоги п.4.1.4 та 4.1.5 Договору. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що квартира за адресою:[ADDRESS] належала згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.2007 [PERSON] . 06.05.2020 [PERSON] (Продавець), [PERSON] (Покупець) та ФОП " [PERSON] " (Агенція нерухомості) уклали Попередній договір. Згідно з п. 2.1 Договору, Продавець і Покупець зобов`язались в майбутньому в обумовлений п. 8.1 Договору строк укласти і належним чином оформити Основний договорі купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених даним договором, а Агенція нерухомості зобов`язалась підготувати та всіляко сприяти підписанню договору. Пунктом 8.1 Договору було встановлено, що укладення та нотаріальне посвідчення договору відбуватиметься не пізніше ніж 20.06.2020 у приміщенні офісу нотаріусу. Згідно з п.4.1 Договору, продавець зобов`язався: укласти з покупцем Основний договір у термін, місці та на умовах, встановлених цим попереднім договором; з моменту підписання договору не погіршувати технічного стану квартири, не здійснювати повне або часткове перепланування квартири тощо; до підписання Основного договору, на прохання покупця забезпечити можливість додаткового перегляду квартири; на момент укладання Основного договору, мати при собі всі необхідні документи для відчуження квартири; в день підписання Основного договору, надати покупцю довідки про відсутність заборгованості по комунальним послугам, електроенергії, газу, теплу, водопостачанню, тощо; звільнити квартиру до 27.06.2020; зняти всіх зареєстрованих в квартирі до 18.06.2020; з`явитись для підписання договору та не підписувати Основний договір без відома та участі представників Агенції нерухомості. Пунктом 7.3. Договору визначено, що покупець передав, а продавець отримав авансовий платіжу розмірі 1000,00 дол.США, який залишився на відповідальному зберіганні у продавця. Пунктом 7.5 Договору передбачено, що у випадку відмови продавця продавати квартиру, він зобов`язався повернути авансовий платіж в подвійному розмірі. У випадку порушення покупцем п.3.3, 3.4 Договору, авансовий платіж покупцю не повертається і розподіляється між продавцем та агенцією в рівних частинах. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 04. 06.2020 знялись з місця реєстрації за адресою:[ADDRESS] . На підтвердження наміру проживати в орендованій квартирі, відповідачем надано Договір оренди квартири від 22.06.2020 про оренду [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . Також відповідачем надано Попередній договір від 10.06.2020 згідно з яким, продавець [PERSON] та покупець [PERSON] домовились, щодо купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] у строк до 25.06.2020. Згідно з наданими копіями переписки між відповідачем та представником третьої особи, вбачається, що [PERSON] виконував прохання представника третьої особи та вчиняв дії, спрямовані на те, щоб Основний договір купівлі-продажу квартири все ж таки було укладено. Позивач, звертаючись до суду просив повернути кошти, отримані відповідачем за попереднім договором, вказуючи, що ці кошти є авансом, відтак, отримані відповідачем безпідставно, у зв`язку з чим, на підставі ст. 1212 ЦК України, ці кошти підлягають поверненню, Проте судовим розглядом встановлено, що між сторонами наявні договірні правовідносини щодо купівлі-продажу у майбутньому нерухомого майна, що виключає можливість застосування положення статті 1212 ЦК України. При цьому у разі неукладення Основного договору купівлі-продажу, задля чого укладався попередній договір, норми ЦК України спеціально передбачають правові наслідки цього і ними не є застосування положень статті 1212 ЦК України. Так, відповідно до частини першої та третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (Основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.2 ст. 635 ЦК України встановлено, що істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно з п. 7.4 Договору при підписанні попереднього договору, сторони погодились, без додаткового примусу, що у випадку відмови покупця купувати квартиру, або порушення зобов`язань по сплаті, сума авансового платежу залишається у продавця в якості неустойки. У даному випадку, представник позивача підтвердив, що Основний договір не було укладено у строки, визначені в Попередньому договорі, оскільки позивачу не було погоджено кредит. При цьому, на думку сторони позивача, кредит не було погоджено з огляду на дії відповідача. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 02.07.2020. Відтак, матеріалами справи не підтверджено, що відповідачем було порушено будь-які зобов`язання, визначені Попереднім договором. Як і інші умови Попереднього договору, строк укладення Основного договору ними визначався самостійно, без будь-якого примусу, на добровільній основі. Відтак, відповідач надав достатньо доказів, на підтвердження вчинення ним всіх необхідних дій, для укладення Основного договору. Матеріалами справи підтверджується, що Основний договір не було укладено, у строк, визначений п. 8.1 Договору, оскільки позивач не встигла змогла до цього строку отримати кредитні кошти на купівлю вказаної квартири. Відтак, у даному випадку, до правовідносин сторін, підлягає застосуванню п. 7.4 Договору, підстави для задоволення позову - відсутні. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed