Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції представника позивача, відповідача та третьої особи. 02.11.2021 представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обгрунтування якого вказав, що у вересні 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку отримав копію постави про відкриття виконавчого провадження №66755910 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Овсієнко Аллою Вікторівною щодо примусового виконання виконавчого напису №8071 виданого 19.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. відповідно до змісту якого стягнено з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 17836,20 грн. Вважає, що вищезазначений виконавчий напис є незаконним, а тому просить визнати його таким, що що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с. 39,40). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Від представника позивача 09 лютого 2022 року надійшла заява відповідно до якої він просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі та позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 02 лютого 2022 року представник за довіреністю АТ «БАНК ФОРВАРД» Діабате К.М. на виконання ухвали суду від 07.12.2021 надав документи на підставі яких було видано виконавчий напис. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до суду надійшли заява про розгляд справи без її участі та копія виконавчого напису від 19.08.2021 № 8071 та документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, у судові засідання не з`явилась, правом на подання письмових пояснень не скористалась. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.11.2021 представником позивача подано позовну заяву з додатками. 04.11.2021 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 06.12.2021 представником позивача надано уточнену позовну заяву. 07.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» копію виконавчого напису нотаріуса №8071 від 19.08.2021; детальний розрахунок заборгованості у сумі 17836 грн. 20 коп. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса №8071 від 19.08.2021; документ, підтверджуючий правонаступництво відповідача щодо вимог стягнення заборгованості, якщо воно було та від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни (адреса: 01032, м. Київ, вул. Т. Шевченка, 38, прим. 147, кім. 5,7) копію виконавчого напису нотаріуса №8071 від 19.08.2021 та документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №8071 від 19.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 17836 грн. 20 коп.. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 01 червня 2012 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Русский Стандарт», (правонаступник АТ «Банк Форвард»), із підписаною ним заявою №97489958, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору. Банк акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві клієнта, і уклав з клієнтом договір кредиту, сума якого - 6800,00 грн. строком на 12 місяців, графік платежів складає з липня 2012 року по червень 2013 року. Відповідно до оспорюваного виконавчого напису, за заявою АТ «Банк Форвард», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 19.08.2021р. вчинено виконавчий напис, реєстровий номер № 8071 про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 97489958 від 04.06.2012 р., укладений з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», в сумі 16736,20 грн. (а.с.53). За виконавчим написом, стягується заборгованість за період з 14.05.2019 по 12.08.2019 в розмірі 16736,20 грн., в тому числі:- з заборгованості за сумою кредиту становить 11380,62 грн.; заборгованості за процентами - 5005,58 грн.; плати за пропуск мінімальних платежів - 350,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1100,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача, а всього стягується 17836,20 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. з примусового виконання спірного виконавчого напису приватного нотаріуса 08.09.2021 відкрито виконавче провадження 66755910 (а.с.5). Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначав, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача та представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі в тексті - Порядок) та Постанова КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. Тому, суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Так, АТ «БАНК ФОРВАРД» своїм правом на подання відзиву та доказів не скористався, а надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не містять доказів щодо відсутності безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а тому слід вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала спірна заборгованість перед стягувачем. Окрім цього, суд звертає увагу, що АТ «БАНК ВОРВАРД» не було надано обґрунтованого розрахунку заборгованості, який би містив обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування. Крім того, відповідно до графіку платежів, [PERSON] повинен був здійснювати платіж 4 числа кожного місяця з липня 2012 року по червень 2013 року, тоді як відповідно виконавчого напису стягнення заборгованості за кредитним договором проводиться за період з 14.05.2019 по 12.08.2019 року. Окрім того, законом передбачена процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів, тому при встановлені в судовому порядку, що сума заборгованості запропонована до стягнення не є безспірною, виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а кредитор набуває права на стягнення заборгованості шляхом звернення до суду. Дана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 по справі № 161/6092/18-ц. Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, судом встановлено, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку був відсутній. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.08.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір №97489958 від 04.06.20214 не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постановах від 12.03.2020 та від 15.04.2020 у справах № 757/24703/18-ц та № 158/2157/17 відповідно. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, вислухавши доводи позивача, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги представника позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем заяви про забезпечення позову та подачу позову до суду. Також, представником позивача заявлено до компенсації судові витрати, які складаються з: первинна консультація клієнта - 1 година 1 135,00 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову - 2 години 2270,00 грн.; підготовка до ведення справи (збір доказів, дослідження судової практики ВС з питань, щодо оскарження виконавчих написів, оцінка перспектив судового розгляду та напрацювання стратегії та правової позиції) - 3 години 3405,00 грн.; написання позовної заяви - 3 години 3405,00 грн.; участь адвоката в судових засіданнях - 2 години 2270,00 грн.; підготовка відповіді на відзив (вивчення відзиву, написання відповіді на відзив) - 2 години 2270, 00 грн.; підготовка клопотання про витребування доказів - 2 години 2270,00 грн.; підготовка адвокатського запиту - 1 годин 1135,00 грн., всього судових витрат: 18160,00 грн. На підтвердження вказаних обставин до позову додані такі документи: копію ордеру про надання правовничої допомоги від 19.10.2021 року, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат позивача від 15.11.2021 (а.с. 18, 20). Разом з тим, понесені позивачем витрати по сплаті правничої допомоги підлягають частковому стягненню з АТ "Банк Форвард" на користь позивача, оскільки заявлені витрати не відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що всі судові засідання відбувались без особистої участі представника позивача. Також, не надавались представником відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів, а також адвокатський запит. З огляду на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню - у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved