Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 5265,43 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовую тим, що 09 липня 2020 року з вини [PERSON] трапилася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] в м. Запоріжжі допустив зіткнення з транспортним засобом Богдан-211040 д.н.з. [NUMBER] . На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2020 року, де [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Богдан -211040 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , розмір регламентованої виплати становить 5265,43 грн.. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП, відповідачем по справі, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернулися до МТСБ України із заявою про виплату відшкодування. 11 січня 2022 року ухвалу суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи є прохання розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року, відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Даною постановою встановлено, що 09.07.2020 р. близько 19 год. 20 хв. на перехресті вулиць Космічна 96А/О.Говорухи 38, у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом ВАЗ 321063, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «БОГДАН» 211040, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив п. 10.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті чого, автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальні збитки /а.с.7/. Частина 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] у скоєній ДТП, під час якої пошкоджено автомобіль «Богдан-211040», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , повністю підтверджується належними доказами. На момент ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вбачається з матеріалів справи. З копії полісу №АР/7061822 від 02.01.2020 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу «Богдан-211040», д.н.з. [NUMBER] страхувальника [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК ОРАНТА». Строк дії з 07.01.2020 р. по 06.01.2021 р. /а.с.10 на звороті/. Водій [PERSON] 14.07.2020 року письмово повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, додавши до повідомлення, зокрема, схему ДТП, страховий поліс, копію паспорта і ідентифікаційного коду, копію свідоцтва про реєстрацію т/з, копію ОТК /а.с.9/. 14 липня 2020 року [PERSON] , відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 09 липня 2020 року о 19 годині 20 хвилин у м. Запоріжжі за участю транспортного засобу «Богдан-211040», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту №469 про оцінку автомобіля «Богдан-211040», д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту складає 5423,82 грн. /а.с.15-20/. Відповідно до довідки №1 від 08.09.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати 5265,43 грн. /а.с. 14/. Наказом МТСБУ наказано сплатити [PERSON] відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5265,45 грн. /а.с.13 на звороті/. 09 вересня 2020 року позивачем було відшкодовано зазначену шкоду [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №1824132 від 09.09.2020 року /а.с. 14 на зіороті/. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Норми п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказують про обов`язок МТСБУ відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, зазначеним Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме, в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Звертаючись до суду з цим позовом, МТСБУ просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України. Вирішуючи по суті спір, який виник між сторонами, суд виходить з того, що МТСБУ, сплативши страхове відшкодування потерпілій стороні у ДТП [PERSON] (власнику транспортного засобу «Богдан-211040», д.н.з. [NUMBER] ), набуло право вимоги саме у порядку регресу до відповідача. На даний час відповідачем витрати МТСБУ в розмірі 6765 грн. 43 коп., які складаються з виплаченої суми страхового відшкодування та витрат понесених на збір документів в добровільному порядку не компенсовано. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved