Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У липні 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 116557 грн 82 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі є споживачами вказаних послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2012 року до 30 червня 2021 року у розмірі 109228 грн 70 коп. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки з 10.10.09 року, внаслідок погіршення послуг, що надавалися позивачем, ним було зроблено відключення від централізованого опалення своєї квартири, про що у присутності свідків було складено акт. В подальшому квартира була обладнана утеплювачами, про що КП «Харківські теплові мережі» було проінформовано заявою про відмову від користування їх послугами з централізованого опалення у зв`язку з відключенням від нього. Вважає, що не повинен сплачувати за послуги, які з жовтня 2009 року фактично не отримує, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні відповідачі заперечували проти позову, також заявили клопотання про застосування наслідків спливу строків позовною давності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2012 року до 30 червня 2021 року у розмірі 109228 грн 70 коп. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими. Разом з тим, суд не може погодитись з їх розміром, оскільки вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутністю підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду 26 липня 2021 року з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 01 листопада 2012 року до 30 червня 2021 року. Тобто, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 листопада 2012 року по липень 2018 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в межах позовної давності, тобто з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2021 року. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідача перед позивачем в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що заборгованість [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед позивачем за період з 01 серпня 2018 року до 30 червня 2021 року становить 55596,31 грн, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послу позивачем нараховано 5181 грн 93 коп. - індексу інфляції за час прострочення та 2147 грн 19 коп - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо доводів відповідача про те, що він не споживає послуги з теплопостачання, суд зазначає наступне. Згідно п. 6, 33, 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги повинні відповідати нормативній температурі повітря в приміщеннях квартири, за умови їх утеплення споживачами і виконання власником ( балансоутримувачем) будинку та\\або виконавцем заходів щодо утеплення місць загального користування будинку. У разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі, за допомогою телефонного зв`язку або у письмовій формі за адресами, які наведені в договорі. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання послуг, який підписується споживачем і представником виконавця. Пунктом 5 Порядку проведення перерахунку розміру плати за надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 передбачено здійснення перерахунку нарахувань у разі невідповідності нормативної фактичної температури у житлових приміщеннях. Всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України доказів надання неякісних послуг з теплопостачання у період, за який стягнута заборгованість, відповідачами не надано. Безпідставними є і посилання у відзиві на відсутність між сторонами договору про надання послуг та відключення від системи централізованого опалення. Так, квартира [ADDRESS] , була переобладнана без права відключення від системи центрального опалення, без залучення представників КП «Харківські теплові мережі», документів, що підтверджують правомірність такого відключення КП «Харківські теплові мережі» не надано. Згідно акту обстеження від 27 листопада 2009 року висновком комісії було зобов`язано відповідача негайно відновити систему центрального опалення. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Порядок передбачає звернення власників житлового будинку до постійно діючої міжвідомчої комісії створеної органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади, прийняття комісією рішення щодо відключення будинку, оформленого протоколом, надання комісією переліку організацій для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання, затвердження комісією акту відключення після закінчення робіт по відключенню будинку від мережі централізованого опалення. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком процедури. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15. Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано визначеної Порядком процедури та не надано до суду акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, який є підставою для перегляду умов договору про надання комунальних послуг, суд дійшов висновку, що ним здійснено самовільне відключення від мереж централізованого опалення, що не є підставою для звільнення його від оплати за послуги теплопостачання. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 вересня 2019 року у справі 215/1724/16-ц. Окрім того, оцінку зазначеним обставинам було надано рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 лютого 2014 року у справі №2011/19381/12, яке набрало законної сили 21 січня 2015 року, яким встановлено, що відповідачі самовільно відключилися від системи централізованого опалення і це не є підставою для звільнення від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що [PERSON] у квартирі не проживає, у зв`язку з чим немає підстав для нарахування заборгованості на трьох осіб, оскільки доказів звернення до позивача з приводу ненарахування послуг на особу, яка не проживає за місцем реєстрації, відповідачі до суду не надали. Суд також відхиляє доводи [PERSON] , що він фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , та проживає і сплачує комунальні послуги за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] , оскільки нарахування за послуги теплопостачання здійснюється саме на зареєстрованих осіб, а відповідач в судовому засіданні підтвердив, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, сплата комунальних послуг за іншою адресою жодним чином не звільняє споживача від обов`язку, передбаченого ст. 64 ЖК Української РСР. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в зазначеному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цього позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1225,49 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial