Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

19 липня 2019 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та здійсненні виховання онуки та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дівчиною. У позові зазначила, що є бабкою [PERSON] , [INFO] , чия мати, що доводилась донькою позивачці, померла [INFO] . Після того, як сталася смерть доньки позивачки, дівчинка проживає разом з батьком - відповідачем в справі, - а від зустрічей з бабкою ухиляється, не відповідає на її телефонні дзвінки. Відповідач не відвідує позивача, а вона позбавлена можливості потрапити до житла, де мешкають батько з донькою, домовитися з батьком про час відвідування онуки, батько заборонив дівчинці приймати від бабки будь-які дарунки. Між сторонами постійно виникають непорозуміння з приводу її участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позивач переконана, що відповідач та його мати налаштовують дівчинку проти неї, оскільки [PERSON] під час рідких зустрічей висловлює негативне ставлення до бабусі, що сформовано іншими особами. Відсутність жіночої участі у вихованні дівчинки та творчого впливу на її духовний розвиток увінчалось припиненням відвідування онукою художньої школи, переведенням з гімназії з просунутим обсягом освітнього матеріалу до середньої школи. Поведінка батька, за якої він фактично повністю позбавив бабку можливості реалізувати встановлене законом право на спілкування з онукою та участь у її вихованні, посягає не лише на права бабусі, але й обмежує права дівчинки, яка має право на спілкування з бабкою. Позивач є люблячою бабусею, є психологом за фахом, жінкою, чий вклад у виховання дівчини підліткового віку значно вагоміший ніж вклад чоловіка, тому неможливо переоцінити значення її участі у формуванні особистості онуки. Перешкоджання ж батька вражають її, прирікають її право на лише формальне існування. Означені обставини зумовили звернення позивача до суду. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить: зобов`язати відповідача не перешкоджати їй у вихованні онуки і вільному спілкуванні з нею; визначити спосіб її спілкування з дівчиною і участі в її вихованні шляхом надання права на щоденні побачення у вільний від навчання час за місцем проживання позивача з правом відвідування культурно-масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів; надання права на побачення та спільний відпочинок з онукою протягом двох тижнів з можливістю виїзду до будь-якої місцевості в межах України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 11.10.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову, доказів судом не вживались. Ухвалою суду від 25.02.2020 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду. На підставі ухвали суду від 20.07.2020 року позов [PERSON] залишений без розгляду через неявку в судове засідання позивача та її представника. Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 року ухвалу Шевченківського районного суду від 20.07.2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Внаслідок проведення автоматизованого розподілу 4 листопада 2020 року справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду Щасливої О.В. Ухвалою суду від 19.04.2021 року районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування зобов`язано надати письмовий висновок з приводу спору в порядку ст. 19 СК України. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову, пояснивши, що після смерті матері психологічний вплив батька на емоційний стан дівчинки є дуже згубним, він відкрито підбурює дівчинку проти бабусі, заявляючи, що позивач має намір посадити його в тюрму. Такі промови батька вселяють в дівчинку, яка передчасно втратила мати, страх за те, що вона може позбавитися і батька, у зв`язку з чим формують в ній негативне ставлення до бабки. Глибокі переживання дівчинки від втрати матері не були компенсовані зусиллями батька, що призвело до розвитку у дівчинки небезпечного захворювання - нервової анорексії. Вплив батька на формування свідомості дівчинки виявився настільки неефективним, що вона припинила заняття англійською мовою, відвідування художньої школи, знизила успішність з усіх дисциплін. Все це відбувається на тлі повного блокування з боку відповідача контактів бабки з онукою, неможливості спілкуватися не лише безпосередньо, а й навіть за допомогою будь-яких засобів зв`язку. У зв`язку з викладеним просить про задоволення позову. Представники позивача підтримали вимоги своєї довірительки, просять про ухвалення рішення на її користь. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пояснивши таке. Твердження позивача про згубний вплив відповідача на емоційний стан дівчинки є хибними, навпаки, - сама позивач при зустрічах з дівчинкою вигукує погрози позбавлення батька дитини волі через те, що з його вини мати дівчинки пішла з життя. Що стосується відповідача, він докладає усіх зусиль, щоб відновити психологічне здоров`я дівчинки, яка дуже глибоко переживала смерть матері, і вони разом досягли чималих успіхів на цьому шляху. Дівчинка подолала нервову анорексію, набрала у вазі, з радістю ходить до школи, бере участь в олімпіадах, багато малює, в інший спосіб розвиває свою особистість. Жодних перешкод у спілкуванні бабки з онукою відповідач не чинить. Натомість сама позивачка докладає максимальних зусиль, щоб дестабілізувати стан здоров`я дівчинки, підкараулює [PERSON] після школи, втягує у провокаційні розмови, після чого емоційне здоров`я доньки погіршується, вона відмовляється від їжі, навідріз відмовляється від побачень з бабкою. Позивачка постійно звертається із скаргами до соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради, служби у справах дітей Запорізької міської ради, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, органів Національної поліції України із скаргами на неналежне виконання батьком обов`язків з виховання дитини, вчинення ним кримінально караних діянь проти доньки. Проведені перевірки викладених у вказаних скаргах доводів цих доводів не підтвердили, а увінчалися висновками про виконання батьком у повній мірі батьківських обов`язків та наявність в родині доброзичливих родинних стосунків. Так як відповідач створює усі необхідні умови для повноцінного та гармонійного духовного і фізичного розвитку дитини, на відміну від бабки, яка дестабілізує емоційний стан дівчинки, на тлі категоричного небажання дівчинки за вказаної поведінки бабусі ставати до будь-якого спілкування з нею, просить про відмову у задоволенні позову. Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування, - належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення спору, до суду не з`явилась, надавши письмове звернення з проханням вирішувати справу без участі представника. З урахуванням наявності в справі письмового висновку органу опіки та піклування, який є обов`язковим при розгляді справ такої категорії в силу ст. 19 СК України, суд у відповідності до ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішення спору без участі представника третьої особи. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , думку дитини, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що позивач є бабкою [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем (а. с. 7). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України. Одним з завдань сімейного законодавства є регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України). Як випливає із змісту ст. 2 СК України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабкою, дідом, прабабкою, прадідом і онуками, правнуками. Зокрема, статтею 257 СК України внормовано право баби, діда, прабаби, прадіда спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. З наведеного положення сімейного законодавства випливає, що баба, дід, прабаба, прадід мають право на спілкування з онуками та правнуками та на їх виховання. Припинення такого права сімейним законодавством не передбачено на відміну від припинення цього права у батьків у випадках позбавлення останніх батьківських прав (ст. 164 СК України). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина 2 ст. 257 СК України). З урахуванням означених правил закону позивач має право на захист свого права, спосіб якого (захисту) прямо встановлений законом. З наданих позивачем фактичних даних, що досліджені судом, випливає наявність передумов, які утворюють сприятливу обстановку для спілкування онуки з позивачем, а саме: задовільний стан здоров`я позивачки, відсутність шкідливих звичок, що створюють небезпеку для оточення, позитивні характеристики з місця проживання, потяг до участі у вихованні онуки, наявність вищої освіти за фахом: педагогіка та психологія, досвід роботи за спеціальністю та дані про підвищення кваліфікації, заохочення на роботі, належний рівень її емоційно-вольових якостей, її любов до онуки та потяг до спілкування з нею, наявність житла, задовільні побутові умови, у зв`язку з чим суд вважає, що відсутні будь-які підстави для встановлення обмежень у праві баби та онуки на спілкування між собою, гарантоване міжнародним та національним законодавством. Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вирішуючи позов, суд виходить зі змісту статей 3, 18 Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування. У зв`язку з викладеним, суд, який дійшов висновків про відсутність законних підстав для заборони позиваччці здійснювати право на спілкування з онукою та її виховання, вважає, що перш за все здійснення цього права повинно максимальною мірою відповідати інтересам дитини, так як вони є пріоритетними по відношенню до інтересів інших членів сім`ї. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї (частина 1 ст. 171 СК України). Обов`язок вислухати дитину, яка може висловити свою думку, при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, встановлений частиною 2 ст. 171 СК. З урахуванням згаданого положення сімейного законодавства під час розгляду справи судом у присутності психолога було вислухано думку дівчинки, яка в силу свого віку є здатною висловити своє відношення до перспективи спілкування з бабусею у будь-який спосіб. Позиція дитини, висловлена нею в судовому засіданні, полягає в небажанні підтримувати спілкування з бабусею, яка, за словами [PERSON] , ображає батька, звинувачує його в смерті матері дівчинки, веде себе неконтрольовано, вселяючи в дівчинку страх та небажання спілкуватися навіть по телефону. Статтею159 СК України, до якої відсилає стаття 257 СК України, врегульовано вирішення судом спорів про участь батьків та інших членів сім`ї, які не проживають з дитиною, у виховання дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Обставини, що перелічені в статті 159 СК України та мають істотне значення при вирішенні спору, враховує суд при визначенні способу участі позивача у вихованні онуки та спілкуванні з нею. Бере до уваги суд і ту обставину, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. З урахуванням усього викладеного суд, зауважуючи на тому, що на час розгляду справи відсутній потяг дитини до спілкування з бабкою, що зумовлено і перервою у спілкуванні протягом певного часу, і поведінкою бабусі, яка відвернула онуку від бажання підтримувати з бабусею будь-які контакти, що може потягти певні труднощі у формуванні комунікації між ними, між тим виходить з того, що право баби на спілкування має бути захищеним, і вважає, що батьком та бабкою дівчини будуть знайдені засоби розв`язання будь-яких непорозумінь на шляху реалізації цього права. У урахуванням права бабки на участь у вихованні онуки, але у відсутність на час розгляду спору бажання дівчинки на спілкування з бабусею, суд вважає, що визначення способу такої участі шляхом встановлення одного побачення на тиждень без присутності відповідача тривалістю дві години в будь-який зручний для дитини і баби день тижня буде таким, що відповідає суттєвим обставинам справи, є розумним та виваженим. В силу ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. При встановленні означеного графіку суд зауважує, що у всякому випадку спілкування баби і онуки у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дитини, порозумінні та взаємних поступках бабусі та батька, здійснюватися без жодного примушування дівчини. Є очевидним і той факт, що у випадку налагодження гармонійних стосунків між бабою та онукою спілкування між ними не повинно обмежуватися встановленим графіком, який застосовується як знаряддя захисту права позивача з урахуванням суттєвих обставин та згаданих особливостей спору. Право бабки на спілкування з онукою та участь у її вихованні в силу ч. 2 ст. 257 СК України кореспондується з обов`язком батьків не чинити перешкод у здійсненні цього права. При вирішенні спору суд бере до уваги ту обставину, що хоча батько дівчини і не перешкоджає спілкуванню бабки з нею шляхом встановлення прямої заборони, а дівчинка сама не виявляє потягу до цього спілкування, проте вважає, що само по собі повне невизнання позову свідчить про ухилення відповідача від виконання обов`язку не чинити бабусі обмежень у спілкуванні з онукою, яке в силу наведеного положення сімейного законодавства має бути безперешкодним (частини 2, 3 ст. 257 СК України). У зв`язку з викладеним суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позову про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в спілкуванні з онукою [PERSON] . Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Не вбачаючи жодних обставин, які могли б унеможливити спілкування бабки з онукою, право на яке захищено законом, суд не може погодитись з умовиводами органу опіки і піклування про недоцільність визначення будь-якого графіку побачень через недоцільність спілкування бабусі з дівчинкою, зумовлене небажанням дівчини спілкуватися з позивачем (а. с. 225-226). Як неодноразово підкреслював в своїх рішеннях, які є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини, якщо між бабою, дідом та онуками існують достатньо тісні сімейні зв`язки, вони можуть вважатися "сімейним життям" у розумінні статті 8 Конвенції (рішення від 23.07.2019 року в справі «Швець проти України» (Заява № 22208/17), ухвали щодо прийнятності у справах "Крушкіч та інші проти Хорватії" (Kruskic and others v. Croatia), заява № 10140/13, пункт 108, від 25 листопада 2014 року, та "Т.С. і Джей.Джей. проти Норвегії" (T.S. and J.J. v. Norway), заява № 15633/15, пункт 23, від 11 жовтня 2016 року). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. З наведених положень міжнародного та національного законодавства випливає, що встановлене законом право бабки, діда на участь у вихованні онуків є не лише запорукою реалізації ними повною мірою своїх сімейних прав, а й підпорядковане інтересам гармонійного розвитку та виховання дитини в атмосфері турботи, існуючих традицій у вихованні дітей, тому баба та дід не можуть бути свавільно позбавлені цього права. У зв`язку з викладеним суд не погоджується з запропонованим органом опіки та піклування висновком про недоцільність спілкування позивача з онукою, зауважуючи на тому, що позивачем мають бути підібрані необхідні засоби реалізації її права без посягання на вільну волю дівчини. Судовий збір, сплачений відповідачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з позивача на його користь.

Outcome: partial