Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

29.11.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» треті особи, що не виявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні своєї позовної заяви позивач зазначає, що 23.11.2021 року дізнався, що 24.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 11515 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 0609-3663 від 29.01.2021 року на суму 54 350 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 18 000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 36 000 грн. та вчинення виконавчого напису 350 грн. Позивач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням чинного законодавства так як виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою, не переконашися у безспірності заборгованості. Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Частиною 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2021 року забезпечено позов та зупинено стягнення у виконавчому провадженню від 24.09.2021 року № 66937111. Приватний нотаріус Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Частино. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 29.01.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0609-3663 в якому зазначається, що сума кредиту 18 000 грн., строк кредитування 14 днів, фіксована процентна ставка 2 % від непогашеної суми кредиту та річна процентна ставка 730 %. Відповідно до виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 16 червня 2021 року № 11515 яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0609-3663 від 29.01.2021 року за період 12.02.2021 року по 04.06.2021 року на суму 54 000 грн., яка складається з 18 000 грн., заборгованість за сумою кредиту; 36 000 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 350 грн., за вчинення виконавчого напису. Згідно до інформації з єдиного реєстру боржників від 23.11.2021 року в якому зазначається, що відкрито виконавче провадження № 66937111 боржник [PERSON] [INFO] щодо стягнення коштів. 24.09.2021 року постановою № 66937111 відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. на підставі виконавчого напису № 11515 від 16.06.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 54 350 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом нотаріус не повідомив позивача про надходження до нього звернення стягувача із заявою про вчинення виконавчого напису на що відповідно останній не міг відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав би вчиняти виконавчий напис на не нотаріально посвідченому договорі, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано. Також суд враховуючи позицію Верховного суду України від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц де Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові необхідно з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд, встановивши відсутність доказів направлення нотаріусом до позичальника листа, про те що до нього звернувся стягувач для видачі виконавчого напису, тим самим обмежив боржника у праві надати пояснення заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) також зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Крім того ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 285 ЦК України загальна позовна давність встановлюється три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, нотаріус не може вчиняти виконавчий напис на право вимоги після спливу більше трьох років та на договорі, який не є нотаріально посвідченим, крім того не переконавшись у безспірності заборгованості не повідомивши боржника про наявність надходження до нього заяви звернення від стягувача, що унеможливлює право боржника подати заперечення чи пояснення, тим самим обмеживши його права. Таким чином, підсумовуючи все вище викладене судом встановлено, що між позивачем та фінансовою компанією було укладено кредитний договір згідно якого фінансова компанія надала кредитні кошти у розмірі 18 000 грн., а позивач їх отримав (а.с.10). 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 11515 (а.с.11), яким стягнення здійснюється в період з 12.02.2021 року по 04.06.2021 року з сумою стягнення 54 350 грн., за заборгованістю позичальника перед фінансовою компанією та 350 грн., за вчинення виконавчого напису. 24.09.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було відкрито виконавче провадження № 66937111 на підставі вище вказаного виконавчого напису та постановлено стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в розмірі 54 350 грн. Враховуючий вище викладене та аналізуючи зібрані докази у справі, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, вчинив виконавчий напис на не нотаріально посвідченому договорі, не повідомивши боржника про надходження до нього заяви від стягувача про вчинення виконавчого напису чим унеможливив надати позивачу заперечення, пояснення щодо заборгованості. Зазначене дає підстави вважати, що нотаріус не упевнився безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення. А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є: - Договір про надання правової допомоги від 19 листопада 2021 року укладений між адвокатом Боднарюком Віталієм Івановичем та Сухаренком Юрієм Валерійовичем. - Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 19 листопада 2020 року до договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2021 року в якому зазначено, що адвокатом було надано клієнту юридичні послуги, а саме: усна консультація (1200 грн.); оформлення позовної заяви (4800 грн.), всього 6 000 грн. - Квитанція до прибуткового касового ордеру № б/н від 19.11.2021 року в якій зазначено, що адвокатом Боднарюком В.І. прийнято від [PERSON] суму 6 000 грн. на підставі наданих послуг: оформлення позовної заяви та наданні консультації. - Ордер на надання правничої допомоги № 1033854 [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19.11.2021 року адвокатом Боднарюком В.І. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 6000 грн. та відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн., забезпечення позову 454 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. У відповідності до ч.6 ст. 137 ЦПК України відповідач не надав до суду клопотань, заяв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved