Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

16.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням від 22.10.2019 р. Деснянського районного суду та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що дитина мешкає окремо, батько не займається вихованням дитини, матеріально її не утримує, крім того, розмір стягнутих судом аліментів, є недостатнім для забезпечення дитини. Відповідачем відзив не надано. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали і просили суд задовольнити. Представник третьої особи не заперечував щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 26.04.2019 р. у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській обл., актовий запис № 170. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. 30.11.2020 р. рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова (справа №750/7855/20) шлюб між сторонами було розірвано та 22.12.2020 р. видано додаткове рішення про відновлення дошлюбного прізвища на « [PERSON] ». 22.10.2019 р. рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова (справа №750/11543/19) видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.10.2019 р. та до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Степів Ю.О. по судовому наказу № 2-н/750/1598/19 від 31.10.2019 р. було відкрито примусове виконавче провадження ВП№60595876 по стягненню аліментів. Згідно довідки-розрахунку заборгованості аліментів №67158 від 02.10.2020 р. та № 64313 від 06.09.2021 р. загальний розмір заборгованості у [PERSON] становить 39611,53 грн. 17 березня 2021 року позивач вже зверталася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення аліментів та позбавлення батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження №2/750/1040/21 у справі №750/2765/21. 27 квітня 2021 року по цій справі відбулося засідання в Управлінні (службі) у справах дітей ЧМР та було надано висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав до [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . Як вказує позивач, на засіданні [PERSON] просив не позбавляти його батьківських прав та обіцяв з`являтися до дитини, погасити заборгованість по аліментам та утримувати дитину фінансово. Рішенням суду [PERSON] повністю відмовлено в позові. Звертаючись з позовом позивач [PERSON] вказує, що за півроку нічого не змінилося, до дитини відповідач жодного разу не з`являвся, заборгованості по сплаті аліментів стало ще більше. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Допитані в судовому засіданні свідки та сама позивач показали, що відповідач [PERSON] не приймав участі в утриманні дитини. З дня народження дитини і по теперешній час відповідач з донькою [PERSON] , [INFO] , не проживає, до доньки не з`являється та участі у вихованні не приймає, матеріально не допомагає. Всі питання щодо виховання доньки та забезпечення її життя вирішується матір`ю [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку батька. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє інтерес в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизначних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки; не створює умов для подальшого отримання освіти. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумання. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповілальністю своїх батьків і , в усякому разі, в атмосфері любові і моральної забезпеченості. У відповідності з ч.4,5 ст 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.12.2021 року №803, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] . Щодо збільшення розміру стягнутих аліментів суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача чи платника аліментів з часу видачі судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на доньку, позивач суду не надала. За вказаних обставин позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. Враховуючи, що при звернення до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн., він в силу положень ст.. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір за вимогу про збільшення розміру аліментів позивачем в силу положень п. 3 ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачувався.

Outcome: partial