Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач в листопаді 2021 року звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамари Дмитрівни про визнання припиненими: договору про використання Товарного ордеру №001589004087 до договору №001589 від 14.06.2005р. та від 21.03.2006р., укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Українська група «Капітал»», договору іпотеки від 30.03.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д, зобов`язати приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. зняти заборони відчуження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.0815га, кадастровий номер 26101192001250020072 за адресою с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, накладену 30.03.2006р. за №213-Д та провести державну реєстрацію припинення іпотечного договору від 30.03.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д та державну реєстрацію припинення заборони відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Українська група «Капітал»», останній передав товар, а [PERSON] зобов`язувався повернути кошти в сумі 25832грн. до 21.05.2011р. В забезпечення даних зобов`язань був укладений іпотечний договір від 30.03.2006р. посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.0815га, кадастровий номер 26101192001250020072 за адресою с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, накладено заборону на відчуження 30.03.2006р. за №213-Д. На виконання зобов`язань по договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., позивач сплатив кошти в сумі 34 901.20грн., що посвідчується меморіальними ордерами, але у 2007р. він дізнався про фактичне припинення діяльності ТзОВ «Українська група «Капітал»» з якими зв`язку не було, а 23.12.2011р. в Реєстрі є запис про остаточне припинення такої діяльності в зв`язку з банкрутством на підставі рішення суду від 09.12.2011р., правонаступників немає. При зверненні до відповідача 13.10.2021р. вона відмовила у знятті заборони, оскільки кредитор не подав відповідну заяву про погашення коштів та припинення договору іпотеки. На підставі ст.15,16,391,593,598,607,609 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку» просив позов задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. 15.11.2021р. відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дії договору та зобов`язань по ньому, а також та договору іпотеки, наявності підстав для припинення їх дії і як наслідок зняття заборони щодо іпотечного майна. Як слідує з матеріалів справи, згідно Договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Українська група «Капітал»», останній передав товар, а [PERSON] зобов`язувався повернути кошти в сумі 25832грн. до 21.05.2011р. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання визначені ч.1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення даних зобов`язань згідно Договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., був укладений іпотечний договір від 30.03.2006р. посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.0815га, кадастровий номер 26101192001250020072 за адресою с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, належної [PERSON] . Накладено одночасно заборону на відчуження предмета іпотеки від 30.03.2006р. за №213-Д, про що свідчить запис на договорі та Інформації з Державного реєстру, реєстраційний номер обтяження 3042179. На виконання зобов`язань по Договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., позивач сплатив кошти в сумі 34 901.20грн., що посвідчується меморіальними ордерами, долученими до матеріалів справи, частина квитанцій за значний період часу не збереглась. Як доводив позивач, у 2007р. він дізнався про фактичне припинення діяльності ТзОВ «Українська група «Капітал»», з якими зв`язку в телефонному режимі не було, а вже 23.12.2011р. в Реєстрі був внесений запис про остаточне припинення такої діяльності в зв`язку з банкрутством на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 09.12.2011р. у справі №10/150-09. Як вбачається з рішення суду провадження було порушено 07.09.2009р. Отже, товариство ліквідоване, правонаступників немає. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вже зазначалось вище, строк дії Договору про використання Товарного ордеру №001589004087 від 21.03.2006р. до договору №001589 від 14.06.2005р., іпотечного договору від 30.03.2006р. - до 21.05.2011р., стягувач як юридична особа ліквідований 23.12.2011р. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дійсно, позивач оплачував кошти згідно умов договору, можливо оплата коштів проведена була й не в повному обсязі, однак стягувача немає. За вимогами ст.598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Водночас, як слідує з норм ст.607, 609 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Тому, вимога позову в частині, а саме визнати припиненим договору про використання Товарного ордеру №001589004087 до договору №001589 від 14.06.2005р. та від 21.03.2006р., укладеного між [PERSON] та ТзОВ «Українська група «Капітал»», підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позову про визнання припиненим іпотечного договору від 30.03.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання забезпеченого іпотекою, то суд зазначає наступне. За ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі в т.ч. припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Стаття 3, 17 Закону України "Про іпотеку" зазначає, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека серед іншого припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням (Постанова КГС ВС від 29.01.2019 № 916/436/18). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 906/1130/17. А тому вимога в цій частині позову також є обґрунтованою, оскільки іншим способом захисту ні ж звернення до суду в порядку ст.3, 16 ЦК України позивач не взмозі скористатись. Щодо позовних вимог: зобов`язати приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. зняти заборони відчуження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.0815га, кадастровий номер 26101192001250020072 за адресою с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, накладену 30.03.2006р. за №213-Д та провести державну реєстрацію припинення іпотечного договору від 30.03.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.М. за №211-Д та державну реєстрацію припинення заборони відчуження нерухомого майна слід вказати на таке. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) - це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Посвідчивши іпотечний договір була накладена заборона на відчуження предмета іпотеки від 30.03.2006р. за №213-Д, про що свідчить запис на договорі та Інформації з Державного реєстру, реєстраційний номер обтяження 3042179. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації (ч.2 ст.593 ЦК України, ч.3 ст.17 Закону України "Про іпотеку"), оскільки наявність такого запису є обмеженням права власника щодо розпорядження відповідним майном. Тому, позивач у відповідності до вимог ст.391 ЦК України має право захисту в судовому порядку щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном. З огляду на це, вимога зняти заборону відчуження земельної ділянки з вчиненням відповідної державної реєстрації такої дії нотаріусом також підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Судові витрати позивач залишила за собою. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 391, 593, 598, 599, 607, 609, 612 ЦК України, ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved