Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач в вересні 2021 року звернулася в суд з позовом до АТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан Майї Вікторівни про зобов`язання приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан Майю Вікторівну\~ виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону щодо відчуження нерухомого майна, зареєстрованого 26.04.2005 року за №1919142 щодо квартири [ADDRESS] , загальною площею 56.3 м.кв., виключення з Державного реєстру іпотек записи, зареєстровані 06.06.2005р. за №2052187 та 21.03.2007р. за №2052443. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 22.04.2005р. між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір на надання кредитних коштів в сумі 28 680 доларів США на купівлю житла,і в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором виступила іпотека на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 56.3 м.кв., яка придбана 21.04.2005р. Також, 22.04.2005р. між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки на цю квартиру, а 26.04.2005р. накладено обтяження у виді заборони на іпотечне майно. Зобов`язання за кредитним договором 05.08.2008р. позивач виконала в повному обсязі, про що свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк» від 23.06.2021р. Водночас, АТ КБ «Приватбанк» не взмозі звернутися до будь якого реєстратора чи нотаріуса про зняття заборони, оскільки на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007р., іпотекодержателем стала фірма «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка ліквідована 03.10.2007р. На підставі ст.316,317,319 ЦК України позивач не взмозі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, так як є наявними зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно інших осіб, зобов`язання перед якими відсутні, так як виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору, без належного письмового повідомлення про заміну кредитора, є належним виконанням за ст.516 ЦК України. Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» належним чином повідомлений в судові засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Відповідач приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що дійсно 26.04.2005р. було зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчуження та іпотеки, а 21.03.2007р. проведено реєстрацію зміни іпотекодержателя. Оскільки, документи за вимогами ст.74 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу не були подані, законних підстав відповідачу 2 для зняття заборони відчуження та вилучення запису про іпотеку немає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу вчинення дій реєстратором про припинення обтяжень на підставі виконаних зобов`язань боржника перед кредитором. Так, 22.04.2005р. між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір на надання кредитних коштів в сумі 28 680 доларів США на купівлю житла, строком дії зобов`язань до 22.04.2020р. (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання визначені ч.1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. 22.04.2005р. між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 56.3 м.кв., яка була придбана [PERSON] 21.04.2005р.\~\~\~\~ 26.04.2005р. накладено обтяження за №1919142 на підставі договору іпотеки від 22.04.2005р. за №197-Д у виді заборони на іпотечне майно, про що свідчить запис в Інформації з Державного реєстру розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна». Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як доводила позивач, зобов`язання за кредитним договором 05.08.2008р. позивач виконала в повному обсязі, про що свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк» від 23.06.2021р. (а.с.13). За вимогами ст.598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 19.07.2007р. було передано право вимоги від АТ КБ «Приватбанк» до Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC, остання ліквідована 03.10.2017р., про що свідчать матеріали справи (а.с.9). Водночас, як слідує з норм ст.607, 609 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Хоча дані норми не стосуються правовідносин, оскільки зобов`язання були виконані боржником попередньому кредитору, про що зазначено вище, однак зобов`язання по кредитному договору від 22.04.2005р. укладеного між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» припинене за наслідком погашення боргу. За ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі в т.ч. припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Стаття 3, 17 Закону України "Про іпотеку" зазначає, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, іпотека серед іншого припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням (Постанова КГС ВС від 29.01.2019 № 916/436/18). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 906/1130/17.\~ Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Посвідчивши іпотечний договір була накладена заборона на відчуження предмета іпотеки, про що вказано вище. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації (ч.2 ст.593 ЦК України, ч.3 ст.17 Закону України "Про іпотеку"), оскільки наявність такого запису є обмеженням права власника щодо розпорядження відповідним майном. Тому, позивач у відповідності до вимог ст.391 ЦК України має право захисту в судовому порядку щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном. З огляду на це, вимога зняти заборону відчуження земельної ділянки з вчиненням відповідної державної реєстрації такої дії нотаріусом також підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 530, 546, 548, 593, 598, 599, 612 ЦК України, ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved