Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 червня 2021 р. подав до Шевченківського районного суду міста Києва позов, в якому просив стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 739530,00 грн., а також судові витрати в сумі 7395,30 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року позовну заяву передано до Подільського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позовні вимоги вмотивовані тим, що між [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як позикодавцем, було укладено договір позики, оформлений розпискою, у якій [PERSON] власноруч написано про отримання ним позики у сумі 27 000 доларів США від [PERSON] . Також з розписки вбачається, що Відповідач зобов`язався повернути отриману суму. У зв`язку з тим, що договором позики (розпискою) не було встановлено строку повернення позики та на виконання статті 1049 Цивільного кодексу України позивачем 29 травня 2021 року за зареєстрованою адресою Відповідача було направлено вимогу від 28 травня 2021 року про повернення позики. Направлення вимоги підтверджується копією поштового чеку. Відповідач суму боргу не повернув, що зумовлює позивача стягувати борг у судовому порядку. Сума боргу у перерахунку на національну грошову одиницю згідно розрахунку відповідно до курсу долара станом на 29 травня 2021 року становить 739 530,00 (27 000 ? 27,39) грн. (офіційний курс української гривні до долара США згідно даних офіційного веб-сайту Національного банку України складає 27,39 грн. за 1 долар США). Представник позивача адвокат Єлисєєв С.С. 23 листопада 2021 року надіслав клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року клопотання адвоката Єлисєєва С.С. залишено без задоволення. У судове засідання 06 грудня 2021 року відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Масюк Л.М. 09 лютого 2022 року подала клопотання про доручення додаткових доказів, а також заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання 09 лютого 2022 року не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та письмових пояснень з приводу позовних вимог не надав. Представник позивача адвокат Масюк Л.М. надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. З наданих доказів суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини: Згідно розписки, написаної власноручно відповідачем, [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 27 000 доларів та зобов`язується повернути цю суму із будівництва, у якому бере участь. Дана розписка надана позивачем суду на підтвердження грошового зобов`язання відповідача і розміру такого зобов`язання. Розписка досліджена судом в оригіналі, який знаходиться у представника позивача. Дана розписка судом визнається належним письмовим доказом. Позивачем надано докази надсилання відповідачеві вимоги про повернення позики, які надсилалися на різні відомі йому адреси відповідача. На підтвердження надсилання вимоги на адресу місця реєстрації відповідача надавалися: квитанції про відправлення вимоги від 28.05.2021, квитанції про відправлення вимоги та опис вкладення у цінний лист від 08.12.2021. В матеріалах справи є доказ надсилання вимоги на адресу реєстрації відповідача фізичною особою-підприємцем (квитанція та опис вкладення у відправлення вимоги від 24.01.2022). Представник позивача надав інформацію з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено, що відповідач є директором юридичних осіб - ЖБК «Мій милий дім» (код ЄДРПОУ 43817551) та ТОВ «Покрова нова» (код ЄДРПОУ 41277052) та надав докази надсилання вимоги про повернення суми боргу на адресу реєстрації юридичних осіб, тобто на адресу місця роботи відповідача, а також підтвердження надсилання електронного листа відповідачеві з вимогою сплати боргу. Суд приходить до висновку про належне направлення відповідачеві вимоги про повернення коштів позики. Суду не надано підтвердження повернення відповідачем позики. У статті 1046 ЦКУ визначено, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 626 ЦКУ - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Таким чином, судом встановлено наявний у відповідача борг за договором позики в сумі 739530,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані, доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved