Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 липня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті особи. В обґрунтування своїх вимог представник позивачів у позовній заяві посилався на те, що 22 вересня 2020 року на пішохідному переході в прямій ділянці колії №11, Кіровоградська область, ст. Фундукліївка, потяг № 102 Київ - Херсон скоїв наїзд на [PERSON] , який від отриманих травм помер. 23 вересня 2020 року за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020120310000348 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 31 жовтня 2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР під № 12020120310000348 було закрито. Данною постановою встановлено факт наїзду на [PERSON] потягу № 102 Київ - Херсон, та смертю останньої, наявний причинно наслідковий зв`язок. Позивачі є синами загиблого, які внаслідок смерті позбавленні можливості отримувати допомогу та моральну підтримку від нього. Крім цього позивачі втратили і можливість життєвого зв`язку з батьком протягом майбутнього життя, страждання позивачів пов`язаних зі смертю батька, є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата близької людини є непоправною трагедією в їхньому житті. Враховуючи те, що позивачів та загиблого об`єднували тісні стосунки, вони отримували підтримку і допомогу від загиблого, а також те, що смерть [PERSON] повністю змінила життя Позивачів у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивачі просили суд стягнутим з відповідача на їх користь 400 000 грн., тобто по 200 000 грн. кожному з позивачів (а.с. 1-5). 06 грудня 2021 року на адресу суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якій останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з недоведеністю позивачами спричинення моральної шкоди. Так наказом від 23 вересня 2020 року виробничого підрозділу служби колії Корсунської дистанції колії, регіональної філії «Одеська залізниця, акціонерного товариства «Українська залізниця» було створено комісію з розслідування смертельного травмування сторонньої особи [PERSON] [INFO] , поїздом № 102 сполучення Київ- Херсон, який стався 22 вересня 2019 року о 23 год 52 хв по колії № 11 станції Фундукліївка. Комісією складено акт службового розслідування аварії Форми ЦРБО-2 від 02 жовтня 2020 року. Відповідно до п. 9 якого встановлено, що 22 вересня 2020 року локомотивна бригада у складі ТЧМ-1 [PERSON] , ТЧМП-1 [PERSON] , прямувала поїздом № 102 сполученням «Київ - Херсон», при електровозі ЧСМ8-014, вагою 1020 т. в складі 15 вагонів. При слідування по колії № 2 станції Фундукліївка, о 23 год 52 хв локомотивна бригада помітила силует, схожий на людину, який лежав у межах пішохідної доріжки в габариті рухомого складу. ТЧМ-1 [PERSON] при швидкості 75 км/год для запобігання наїзду, негайно застосував екстрене гальмування шляхом переведення ручки крана машиніста ум. № 395 в V1 положення з подачею піску під колісні пари, загальмуванням крану допоміжного гальма ум №254 та одночасною подачею звукових сигналів великої гучності. Наїзду запобігти не вдалося. О 23 год 52 хв поїзд було зупинено по станції. Фактичний гальмівний шлях, згідно розшифрування швидкостемірної стрічки склав 600 м. Висновком комісії встановлено, що розглянувши всі матеріали та пояснення причетних встановлено, що випадок смертельного травмування пов`язаний з порушенням потерпілим вимог п.п.п 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України». Окрім того зазначили, що відсутність вини робітників залізничного транспорту підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2020 року Олександрівським ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення (а.с.49-54). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 липня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.34-35). Ухвалою судді від 04 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті особи та задоволено клопотання про витребування доказів(а.с. 36-37). 17 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду (а.с. 65-66). Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачів 07 лютого 2022 року надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с. 74). 08 лютого 2022 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 76-77). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 15-16). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Відповідно до довідки про причину смерті № 3125/75 [PERSON] помер [INFO] , причина смерті розтрощення голови, грудної клітки, живота, тазу та кінцівок (а.с. 14). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження слідчого відділу Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 31 жовтня 2020 року, досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2020 року о 23 год 57 хв до Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення зі служби «102» від [PERSON] про те, що на 252 км пікеті № 5 біля станції «Фундукліївка, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт Олександрівка, вул. Вокзальна, 1 виявлено труп [PERSON] , [INFO] , з чисельними політравмами від, яких останній помер на місці (а.с. 9-11). По даному факту 23 вересня 2020 року СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області було розпочато кримінальне провадження № 12019120310000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. В ході досудового розслідування з показів свідка [PERSON] встановлено, що покійний [PERSON] є його батьком та йому було відомо, що 23 вересня 2020 року його батько [PERSON] збирався поїхати із станції «Фундукліївка» нічним пасажирським поїздом на станцію «Дніпро - Головний» отримати пенсію. Згідно акту службового розслідування від 02 жовтня 2020 року встановлено, що 22 вересня 2020 року локомотивна бригада у складі ТЧМ-1 [PERSON] , ТЧМП-1 [PERSON] , прямувала поїздом № 102 сполученням «Київ - Херсон», при електровозі ЧСМ8-014, вагою 1020 т. в складі 15 вагонів. При слідування по колії № 2 станції Фундукліївка, о 23 год 52 хв локомотивна бригада помітила силует, схожий на людину, який лежав у межах пішохідної доріжки в габариті рухомого складу. ТЧМ-1 [PERSON] при швидкості 75 км/год для запобігання наїзду, негайно застосував екстрене гальмування шляхом переведення ручки крана машиніста ум. № 395 в V1 положення з подачею піску під колісні пари, загальмуванням крану допоміжного гальма ум №254 та одночасною подачею звукових сигналів великої гучності. Наїзду запобігти не вдалося. О 23 год 52 хв поїзд було зупинено по станції. Фактичний гальмівний шлях, згідно розшифрування швидкостемірної стрічки склав 600 м. Отже висновок комісії розглянувши всі матеріали та пояснення причетних встановлено, що випадок смертельного травмування пов`язаний з порушенням потерпілим вимог п.п.п 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України» (а.с.58-59). Нещасний випадок стався через особисту необережність та порушення потерпілим [PERSON] п 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил Безпеки громадян на залізничному транспорті України. Згідно лікарського свідоцтва № 3125/75 від 24 вересня 2020 року смерть [PERSON] , [INFO] настала, від того, що пішохід травмований при зіткненні з поїздом, унаслідок і чого в останнього було розтрощення голови, грудної клітини, живота, тазу, кінцівок (а.с.14) Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019120310000348 від 23 вересня 2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а. с. 9-11). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина друга статті 1193 ЦК України). Відтак, АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Так, Відповідачем не надано належних доказів, що потерпілий [PERSON] , свідомо, нехтуючи Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті мав умисел. В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до ст.23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що факт смертельного травмування [PERSON] стався внаслідок його необережності, а саме: порушення ним пунктів 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54: Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. При наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів. Переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. Факт порушення вказаних правил доведено постановою слідчого відділу Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 31 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12020120310000348 від 23 вересня 2020 року, у зв`язку з відсутністю в даному випадку складу злочину, передбаченого ст. 276 ч. 3 КК України. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов. Порушення ж працівниками залізниці правил безпеки руху, на день ухвалення рішення не встановлено та доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть [PERSON] сталася внаслідок його необережності, а саме: порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачам завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть батька, порушенням укладу їх життя. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] є невиконання останнім вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 200 000 грн., тобто по 100 000 грн кожному із позивачів, який відповідає принципам розумності і справедливості. Крім того, суд зазначає, що сам факт загибелі батька під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань останніх, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами заявлені позовні вимоги в розмірі 400 000 грн. Судовим рішенням позовні вимоги задоволено частково в розмірі 200 000 грн. Відтак з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 000,00 грн (200 000,00 х 4 000,00 : 400 000,00) в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial