Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

28.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка», в якому зазначила, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем на посаді прибиральника виробничих приміщень цеху. 15.12.2021 року відповідачем було вручено їй наказ № 308-к/тр про відсторонення її від роботи прибиральника виробничого цеху 01.04.02.81.02 з 20 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти Covid-19 без збереження заробітної плати - з підстав відсутності у неї щеплення від респіраторної хвороби СОVID-19. Вважаючи такий наказ незаконним, позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у травні 2020 року наказом від 26.06.2020 року № 318 відповідач повідомив позивача про персональну відповідальність за невиконання правил карантину на території підприємства. У листопаді 2021 року позивач зіткнулася із грубим порушенням її конституційного прав на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у позивача постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від короно вірусної хвороби COVID-19, а також почали обмеження права працівника щодо повноцінної роботи. Згодом 12.11.2021 року позивача було повідомлено про нібито обов`язкове профілактичне щеплення проти хвороби COVID-19, а також в той день їй було вручено наказ від 12.11.2021 року № 1157 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19». У грудні 2021 року відповідачем видано наказ від 15.12.2021 року за № 308 к/тр про відсторонення її від роботи, прибиральника виробничих приміщень цеху 01.04.02.81.02. з 20 грудня 2021 року на час з відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Позивач вважає такий наказ незаконним та таким, що порушує її трудові права (із-за Наказу вона позбавлена права на працю), оскільки ані в її трудовому контракті, ні в колективному договорі, ані в її посадовій інструкції чи в будь-якому іншому документі, підписаному між сторонами, зобов`язання про здійснення такого щеплення відсутнє. Зазначає, що обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 спричиненої короно вірусом наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 для певних професії, виробництв та організацій не визначена, а затверджено лише «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хворобо» визнано, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тобто, фактично з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який і входить до переліку затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 є незаконним, оскільки саме до компетенції МОЗ України входить повноваження визначити Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що відповідно і зобов`язує МОЗ самостійно визначити відповідні хвороби та інфекції. Також позивач вказує, що в будь-якому випадку, відповідно до п.4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджене Наказом МОЗ України від 16.09.2011 року № 595, щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом МОЗ від 16.09.2011 року № 595 та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2 до вказаного календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а відтак посилання та обґрунтування відповідачем необхідності наявності доказів щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 є незаконним. Зазначає, що сама по собі вимога відповідача надати позивачу докази проведення відносно неї, якихось медичних маніпуляцій, тобто щеплення, є незаконною. Відсутність в оспорюваному наказі посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи він однозначно є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню. Крім того вказана норма права передбачає таку можливість щодо осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В той же час МОЗ України не затверджувало на даний час переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи, а тому її відсторонення від роботи є незаконним. Також позивач вважає, що відповідач повинен виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, що оскільки право позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного наказу від 15.12.2021 року № 308-к/тр про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, а тому в даному випадку ефективним способом порушеного права буде зобов`язання відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, розрахунок якої має бути здійснено у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, щодо визначення середнього заробітку з моменту відсторонення по день фактичного допущення до роботи. Вважаючи наказ Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка» № 308-к/тр від 15.12.2021 року про її відсторонення від роботи незаконним та таким, що порушує її трудові права, позивач [PERSON] просила суд скасувати цей наказ, зобов`язати відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи та стягнути з відповідача судові витрати: 5000 грн. - витрати, понесені на отримання професійної правничої допомоги та 908 грн. оплачений нею судовий збір. Ухвалою суду від 10.01.2022 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку із тим, що позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривен. 21.01.2022 року на адресу суду надійшла копія квитанції про сплату судового збору, а отже недоліки, які були визначені вищезазначеною ухвалою позивачем були усунуті. Ухвалою суду від 20.01.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.02.2022 року представником відповідача подано відзив на позов з відповідними додатками до нього. Зі змісту відзиву та додатків вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що 16.11.2021 року позивача було ознайомлено під розпис з Додатком № 1 до наказу ДП «Івченко - Прогрес» № 1157 від 12.11.2021 року по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 з 09.12.2021 року для працівників ДП «Івченко-Прогрес», відповідно до наказу МОЗ України від 01.11.2021 року № 2393 та про наслідки відмови або ухилення від вакцинації у вигляду відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до усунення обставин, що його зумовили. Актом від\~23.11.2021\~року №\~1\~зафіксовано відмову\~позивача надати\~документ про\~обов`язкове профілактичне\~щеплення проти\~COVID-19\~або медичний\~висновок про\~абсолютне протипоказання\~до вакцинації\~проти гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19. Відповідач наголошує, що у позивача був додатковий час після 23.11.2021 року до моменту фактичного відсторонення (20.12.2021 року) майже місяць, надати вказані документи, але станом на 20.12.2021 року, жодного документу, що підтверджує проведення їй профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання щодо такої вакцинації за формою № 028-1/о позивачем надано не було. Наказом директора ДП «Івченко Прогрес» від 15.12.2021 року № 308-к/тр позивача з 20.12.2021 року відсторонено від роботи, як працівника, що відмовляється або ухиляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 без збереження заробітної плати. З вказаним наказом позивача було ознайомлено під розпис у день його видання. Щодо обґрунтованості вимоги про надання документу про обов`язкове щеплення або медичного висновку про абсолютне протипоказання. Відповідач зазначає, що право на медичну таємницю закріплене в Основах законодавства України про охорону здоров`я. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. Право на таємницю про стан здоров`я, закріплене у статті 286 ЦК України. Разом з тим, інформацією про COVID-сертифікати та щеплення в переліку документів що підпадають під медичну таємницю, в українському законодавстві немає. Відтак COVID- сертифікати не є медичною таємницею. Щодо виплати середньої заробітної плати за час відсторонення відповідач вказує, що оскільки наказ від 15.12.2021 року № 308-к/тр є законним та таким, що не підлягає скасуванню, вимога по стягнення з ДП «Івченко-Прогрес» на користь позивача заробітної плати за період незаконного відсторонення задоволення не підлягає. Вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи ґрунтується на нормах чинного законодавства, які пройшли передбачену законодавством перевірку, реєстрацію та є чинним на момент винесення спірного наказу про відсторонення позивача від роботи, тому наказ № 308-к/тр від 15.12.2021 року є законним та не може бути скасований. У даному відзиві викладено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 640/29053/21 за позовом до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправним та скасування наказу МОЗ № 2153 від 04.10.2021. 15.02.2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що з доводами, викладеними у відзиві на позов, позивач погодитися не може - з огляду на те, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між позивачем та відповідачем, такого зобов`язання з боку позивача немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення працівника з роботи з підставі відсутності вищезгаданого щеплення. Позивач не порушувала законодавства про працю, як б стало підставою про відсторонення. Так, вона не з`являлася на роботу в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, не відмовлявся від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони. Станом на сьогоднішній день жодним нормативно-правовим актом не передбачено в яких випадках відсторонювати чи не відсторонювати не вакцинованих від COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS CoV-2 працівників (а також вакцинованих однією вакциною) не передбачено винятків відсторонення (таких як наявність протипоказань від щеплення), не розроблено та не проінформовано населення про механізм отримання підтвердження протипоказань, тощо. Зазначає, що до цього часу не прийнято рішення уповноваженого органу, яке визнає COVID-19 особливо небезпечною інфекційною хворобою або масове поширення небезпечної інфекційної хвороби. На даний час COVID-19 , спричиненої короновірусом SARS CoV-2 особливо небезпечної хворобою або масове поширення небезпечної хвороби. Слід також зазначити, що Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 -2022 роках, затвердженого наказом МОЗ від 24.12.2020 року № 3018 встановлено, що вакцинація від короно вірусної хвороби COVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та профілактичних груп. Отже станом на сьогодні вакцинація від COVID-19 для працівників є добровільною. Роботодавець немає права застосовувати будь-які заходи впливу для працівників, якщо останній не має її проходити. Незважаючи а широке поширення згаданої хвороби показників епідемії на території України або в окремих регіонах не досягнуто і офіційного рішення влади про визнання COVID-19 епідемією не було. Вважає, що право позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного наказу від 15.12.2021 року № 308-к/тр про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, а тому в даному випадку ефективним способом порушеного права буде скасування оскарженого Наказу та зобов`язання відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, розрахунок якої має бути здійснено у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, щодо визначення середнього заробітку з моменту відсторонення по день фактичного допущення до роботи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, наполягала на його задоволенні. Вважала неможливим зупинити провадження у справі до вирішення адміністративної справи. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність, у задоволенні позову просила відмовити. Щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, покладалася на розсуд суду. Протокольною ухвалою, з урахуванням думки сторін, у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що наказом Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка Івченко О.Г.» від 15.12.2021року № 308-к/тр позивача [PERSON] було відсторонено від роботи з посади прибиральника виробничих приміщень цеху 01.04.02.81.02. з 20 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. В цьому наказі зазначена підстава: Наказ від 12.11.2021 № 1157 зі змінами та доповненнями, що внесені Наказом від 09.12.2021 № 1247. На звороті Наказу є необхідні погоджувальні підписи (а. с. 17). Зі змісту наказу від 12.11.2021 р. № 1157 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» вбачається, що було зобов`язано керівників структурних підрозділів підприємства ознайомити усіх працівників підрозділів із Повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 (Додаток 1 до цього Наказу) під особистий розпис строком до 23.11.2021 року та надати листи ознайомлення Начальнику управління інфраструктури. Керівникам структурних підрозділів підприємства строком до 01.12.2021 року надати до відділу кадрів підприємства списки вакцинованих працівників з підтверджуючими документами зазначених у ДОДАТКУ 1. У разі відмови працівника до вакцинації надати АКТ відмови від профілактичного щеплення (ДОДАТОК « до цього Наказу). Покласти відповідальність на керівників структурних підрозділів зса виконання умов цього наказу ( а. с. 15-16, ). 16.11.2021 року [PERSON] була ознайомлено під розпис з ДОДАТКОМ 1 до наказу ДП «Івченко - Прогрес» № 1157 від 12.11.2021 року по обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 з 09.12.2021 року для працівників ДП «Івченко-Прогрес», відповідно до наказу МОЗ України від 01.11.2021 року № 2393 та про наслідки відмови або ухилення від вакцинації у вигляду відсторонення від роботи без збереження заробітної плати до усунення обставин, що його зумовили (а. с. 59-61). .Актом\~№ 1\~ від\~23.11.2021\~року \~зафіксовано відмову\~ [PERSON] \~надати документ\~про обов`язкове\~профілактичне щеплення\~проти COVID-19\~або медичний\~висновок про\~абсолютне протипоказання\~до вакцинації\~проти гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19\~(а.\~с.\~62).. Таким чином, у [PERSON] був додатковий час після 23.11.2021 року до моменту фактичного відсторонення (20.12.2021 року) для того, щоб надати вказані документи, але станом на 20.12.2021 року вона не надала будь-яких документів, що підтверджують проведення нею профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання щодо такої вакцинації за формою № 028-1/о. Після дотримання цієї процедури Директором Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка Івченко О.Г.» було підписано Наказ від 15.12.2021року № 308-к/тр щодо відсторонення [PERSON] відсторонено від роботи з посади прибиральника виробничих приміщень цеху 01.04.02.81.02. з 20 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати (а. с. 17). Статтею 46 КЗпП України\~встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Згідно з частинами першою та другою\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Частинами третьою, четвертою\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~встановлено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. У п. 41-6\~Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу, передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до\~статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої\~статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"\~та частини третьої\~статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153\~(далі - Наказ МОЗ). Міністерство юстиції України зробило висновок, що наказ МОЗ № 2153 відповідає\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього\~наказу Міністерством юстиції України. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його\~Конституції\~та законодавству України,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.(п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого\~постановою КМУ від 28.12.1992 № 731) Відповідно до\~постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим\~наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; Так, згідно з п. 6 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153,\~\~обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Відповідно до цієї Постанови у Запорізькій області до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, входить 4 таких підприємства, в тому числі, ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка О.Г. Івченко»,отже на його працівників розповсюджується дія\~наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153\~Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відсторонення працівника від роботи за своїм змістом означає призупинення трудових правовідносин - тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату. Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким\~наказом\~негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що позивач у встановленому Законом порядку була повідомлена про те, що вона в силу вищезазначених положень Закону та займаної посади підпадає під перелік осіб, які підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, відсутність якої тягне за собою відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, крім працівників, за наявності відповідної довідки медичного закладу, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень. Відтак, суд не вбачає ознак неправомірності під час винесення оскаржуваного\~наказу\~в діях Директора підприємства ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес іменні академіка О.Г. Івченко» який, з урахуванням покладеного обов`язку, згідно з вимогами\~Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи за відсутності відповідного щеплення. Встановлені судом обставини достовірно підтверджують відповідність положенням Закону дій директора ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес імені академіка О.Г. Івченко» у якому працює позивач, щодо відсторонення її від роботи за встановлених вище підстав, адже вони випливали із встановленого діючим законодавством обов`язку роботодавця. У зв`язку з цим, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування Наказу № 308-к/тр від 15.12.2021 року є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Виходячи з положень ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. З урахуванням вищевикладеного позовна вимога [PERSON] про стягнення середньомісячної заробітної плати за час відсторонення від роботи є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. З урахуванням\~вищевикладеного суд\~приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи, суд залишає за позивачем. Враховуючи відсутність підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, судом не перевіряється їх співмірність та інші обставини, визначені\~ст. 137 ЦПК України.

Outcome: dismissed