Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до Кролевецької міської ради (місцезнаходження: Сумська область м. Кролевець вул. Грушевського, буд. 19), та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 46/100 житлового будинку загальною площею 54,0 м2, житловою площею 37,5 м2, з огорожею літ.N по [ADDRESS] , що належала [PERSON] та [PERSON] по 23/100 кожному. Позовні вимоги мотивував таким. У лютому 1989 року право власності на 54/100 частини вказаного житлового будинку успадкувала [PERSON] . На той момент спадкодавець, [PERSON] , фактично володіла і користувалася житловим будинком повністю, а співвласники [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу були відсутні за вказаною адресою. [PERSON] померла [INFO] в м. Кролевець Сумської області. Після її смерті позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину в установленому порядку і отримав Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, як спадкодавець [PERSON] протягом 1989-2019 років, так і позивач тривалий час відкрито, добросовісно та безперервно володіли спірною частиною домоволодіння за адресою [ADDRESS] , здійснювали догляд та обслуговування як власних 54/100 частин житлового будинку, так і 46/100, що належали [PERSON] та [PERSON] , сплачували рахунки за комунальні послуги. Їх право володіння та користування нерухомим майном ніким не оспорювалося і не оспорюється, а тому вважає, що наявні законні підстави для визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та під час розгляду по суті без його участі, позов підтримав та просив задовольнити (а.с.106). Відповідач Кролевецька міська рада Сумської області представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку, звернулася до суду з заявами про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та під час розгляду по суті без їх участі, згідно наданого суду відзиву наголосила на тому, що позивачем не надано доказів добросовісного заволодіння майном, а також того, що позивач відкрито та безперервно володіє майном протягом понад 10 років, не надано докази, зокрема, утримання майна, сплати комунальних послуг, смерті попередніх власників і відсутності спадкоємців (а.с.39, 46-47, 58-71). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України, клопотань сторін, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.08.1988 року, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 54/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площшею 54,0 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м (а.с.12), що підтверджується також довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №1 від 13.01.2021 (а.с.14). Житловий будинок за адресою [ADDRESS] розташований на земельній ділянці загальною площею 0,082 га, право на приватизацію якої не реалізовано. За змістом довідки Відділу у Кролевецькому районі Головного управління Держгеокадастру від 15.01.2021 №1/165-21, [PERSON] не отримувала Державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання Кролевецької міської ради від 18.02.2016 «Про перейменування вулиць, провулків, арки та парку в м.Кролевець», [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с.66). Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Кролевецької міської ради від 09.02.2021 №54, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] зареєстроване: 1) за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою державною нотаріальною конторою 24.08.1988 року (зареєстроване в БТІ 20.02.1989 р.) - на 54/100 частини будинку, 2) за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Кролевецьким міським відділом комунального господарства від 18.12.1956 року (зареєстровано в БТІ 18.12.1956) - 23/100 частини будинку та 3) за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Кролевецьким міським відділом комунального господарства від 18.12.1956 року за №187 (зареєстровано в БТІ 18.12.1956) - 23/100 частини будинку (а.с.7). Вартість вказаного житлового будинку відповідно до Звіту про незалежну оцінку (а.с.15-26), складає 58118 грн. [INFO] в м. Кролевець Сумської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2019 (а.с.8). Згідно із заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Котлубай Н.В. 03.11.2010 року за реєстровим №1595, все належне їй майно [PERSON] , [INFO] , заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно з Витягами про реєстрацію у Спадковому реєстрі №55013424 від 06.02.2019 та №57746996 від 01.10.2019 (а.с.10-11), після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу №13/2019 та видано Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] від 01.10.2019 №64821550 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №263076871 від 24.06.2021, право власності на 54/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с.61-62). За змістом рішення Народного суду Кролевецького району Сумської області від 09.07.1956, [PERSON] померла у 1930 році, [PERSON] помер у 1932 році. Право власності на половину домоволодіння за адресою [ADDRESS] ) визнано за [PERSON] та [PERSON] зазначеним рішенням суду за позовом [PERSON] та [PERSON] (а.с.114). Згідно листа Кролевецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) №154-21.7-30 від 12.08.2021, видати повні витяги про смерть [PERSON] , померлого у 1932 році, та [PERSON] , померлої у 1930 році, неможливо через неможливість ідентифікувати особи (а.с.71). Згідно листа Державного архіву Сумської області №О-31 від 10.08.2021, у книгах реєстрації актів громадянського стану про смерть по м. Кролевець Сумської області за 1930 рік відомостей про смерть [PERSON] немає, книги реєстрації поновлених актових записів про смерть по Кролевецькому району Сумської області на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та їх місцезнаходження архіву не відомо (а.с.78). Згідно листа Державного архіву Сумської області №О-32 від 10.08.2021, у книгах реєстрації актів громадянського стану про смерть по м. Кролевець Сумської області за 1932 рік відомостей про смерть [PERSON] немає, книги реєстрації поновлених актових записів про смерть по Кролевецькому району Сумської області на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили та їх місцезнаходження архіву не відомо (а.с.80). Згідно довідки Сумського обласного державного нотаріального архіву №1741/014 від 18.08.2021, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №65967398 від 11.08.2021 та №65967353 від 11.08.2021, за період з 1976 року спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.82-84). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач вступив у фактичне володіння спірним нерухомим майном, а до нього спірним нерухомим майном фактично володіла [PERSON] , спадкоємцем якої позивач є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Приймаючи до уваги, що вищевказана частина житлового будинку набута позивачем правомірно, тобто він, а до нього особа, правонаступником якої він є, добросовісно заволоділи майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років і іншим шляхом визнати за ним право власності неможливо, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги. Судові витрати за клопотанням позивача залишити за ним. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved