Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд усунути йому перешкоди у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення способів участі позивача у вихованні сина та у спілкуванні з ним, а саме просив встановити систематичні побачення з дитиною: - кожної першої та третьої середи місяця, з 9.00 години до 20.00 голдини (з урахуванням відвідування шкільного закладу); - кожного другого та четвертого тижня місяця з ночівлею за місцем проживання батька (з п`ятниці по неділю з 19.00 години п`ятниці по 20.00 голину неділі); - під час відпустки від 7 до 21 дня оздоровлення, відпочинку, та екскурсій з можливістю виїзду у інші міста або за кордон; - у свята (дні народження самої дитини, батька, дідуся, бабусі, Новий рік, Різдво, Великдень, 1 вересня з 10.00 години до 20.00 години. Позов обґрунтований тим, що 03 жовтня 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Через погіршення стосунків між подружжям, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, а 04 квітня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , де проживає позивач. [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини на користь матері, піклується про нього, купуючи одяг, взуття, подарунки тощо. Протягом певного часу після розірвання шлюбу у позивача була можливість спілкування з сином, він мав можливість забирати його до себе додому, разом проводити спільне дозвілля, однак через деякий час дружина перестала давати йому сина на побачення, почала чинити різного роду перешкоди, внаслідок чого він неодноразово звертався до відділу поліції з повідомленнями про неправомірну поведінку матері дитини та його бабусі, однак це не дало ніяких результатів, всі члени родини його колишньої дружини агресивно відносять до нього, налаштовують дитину проти нього, сварять його навіть за ті випадки, коли [PERSON] бажає зустрітися з ним та поспілкуватися Таким чином, позивач наполягає на тому, що дитина бажає з ним зустрічатися, він має всі умови для перебування дитини у його помешканні, де вони і проживали в період шлюбу, він бажає приділяти більше уваги своєму синові, дбати про його розвиток, жодних перешкод для гармонійного виховання дитини у нього не існує. Всі ці обставини призвели до того, що батько дитини, наполягає на визначенні такого порядку зустрічей з дитиною, при яких би була відсутня матір, оскільки він сам в змозі надати набагато кращі умови для її виховання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цивільній справі за позовом [PERSON] , визначено суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, - Сороку О.В. (а.с. 7). Ухвалою від 13 липня 2020 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 10). Ухвалою суду від 23 березня 2021 року призначено розгляд справи по суті (а.с. 48-49). В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення щодо обставин, викладених у позові, а також надав пояснення про те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, склалися неприязні відносини, які жодним чином, на його думку, не можуть впливати на його права та обов`язки щодо дитини. В будь-якому випадку, він хоче приймати участь у вихованні сина, хоче з ним відвідувати різного роду дитячі заклади, розважальні заходи, він з ним завжди залюбки залишається у нього в квартирі, але матір дитини при їх зустрічах лише провокує скандали, тому позивач наполягав на тому, щоб зустрічі були без присутності матері дитини. В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти того, що батько має право на участь у вихованні дитини, однак при цьому відповідач вважає батька дитини психічно не здоровою людиною, який агресивно відноситься не тільки до неї, але і до дитини. Відповідач вважає, що дитина не може сама перебувати з батьком навіть на періодичних побаченнях, оскільки той проявляє агресію, син його боїться, а з нею [PERSON] відчуває себе захищеним. Представник третьої особи в судовому засіданні надала пояснення про те, що представниками служби у справі дітей проводилася спільна робота з сім`єю [PERSON] . Дійсно між колишнім подружжям склалися дуже неприязні стосунки, однак жодних перешкод для перебування дитини за місцем проживання батька представники органу опіки та піклування не виявили, сама дитина перебуваєв доброму емоційному стані, у нього сформовані всі навики самообслуговування. Оскільки дитина була свідком конфліктних ситуацій між батьками, [PERSON] почуває себе незахищеним, однак дитина сумує за батьком, для нього важливе значення мають, як матір, так і батько. Представник органу опіки та піклування підтримала висновок, вважає за можливе побачення батька з сином кожну суботу та неділю з 09.00 години до 17.00 години без присутності матері, та наступний день після Дня народження хлопчика. Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши думку самої дитини, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Встановлені в судовому засіданні обставини. Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року у справі № 183/1309/16 сторони в період з 03 жовтня 2009 року по 15 квітня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] , його батьками значаться сторони по справі, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Сторонами не спростовано, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивач сплачує аліменти на утримання сина, не має жодної заборгованості (а.с. 34) Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що матір дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, відповідач наполягала на тому, що агресивна поведінка батька є перешкодою для зустрічей без її участі, а його агресивне ставлення до неї та оточуючих його людей, є перешкодою для визначення такого порядку зустрічей, як на тому наполягає позивач. Про наявність неприязних відносин між колишнім подружжям свідчать висновки Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за численними зверненнями [PERSON] , у яких він повідомляв про неможливість вільного спілкування з дитиною (а.с. 35-40). З огляду на позиції сторін в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України). Статтею 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості вільного, безперешкодного спілкування та виховання малолітнього сина, а тому просив суд зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ним. Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька. Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини. Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Не дивлячись на неприязні відносини між батьками дитини, суд бере до уваги, що за місце проживання позивача, представниками органу опіки та піклування було проведено перевірку житлових умов проживання позивача та встановлено, що позивач проживає в квартирі, де є все необхідне для виховання дитини. Орган опіки та піклування вважає за можливе визначити графік участі батька у спілкуванні з сином наступним чином: кожну суботу та неділю місяця з 9.00 години до 17.00 години, а також наступний день за днем народження дитини з 09.00 години до 16.00 години. При цьому орган опіки та піклування проводив певну роботу з батьками дитини та дійшов висновку про те, що їм при сумісних зустрічах з дитиною слід ставитися з повагою один до одного та уникати конфлікту. Будь-яких доказів, які б свідчили про небайдуже ставлення позивача до виховання дитини суду не подано. Жодних доказів про те, що батько не приділяє увагу дитини чи не проявляє турботу про неї, суду не подано. Суду не надано жодних негативних характеризуючих даних на позивача, внаслідок чого у суду відсутні виключні обставини, які б перешкоджали позивачеві приймати участь у вихованні сина. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У даній конкретній справі, належний орган опіки та піклування, на виконання Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надав суду висновок, у якому вважає за доцільне рекомендувати батькові звернутися до психолога для отримання консультації щодо розв`язання конфлікту між батьками та психічного стану дитини. Встановлюючи порядок спілкування батька з сином, суд також зясував думку самого неповнолітнього [PERSON] , який також виявив бажання зустрічатися з батьком у вихідні, без присутності матері, оскільки разом вони починають конфліктувати. За звичай, заради своєї дитини сторонам у справі (батькам) варто було б порозумітися та без емоцій домовитись про те, як батько буде спілкуватися з дитиною, оскільки дитина проживає з матір`ю, та слід було усвідомити, що стосунки батька і сина відіграють життєво важливу роль у становленні особистості майбутнього чоловіка. На жаль, сторони після протягом тривалого часу не змогли вирішити питання спілкування та виховання малолітньої дитини мирним шляхом, що і призвело до судового спору, як і не змогли вирішити спір в суді шляхом укладення мирової угоди. Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог, відповідача слід зобов`язати не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з сином та його вихованні. При цьому суд вважає за необхідне визначити батькові наступний графік побачень з сином: -кожну суботу та неділю кожного місяця з 09 .00 години до 17.00 години; -наступний день за Днем народження дитини з 09.00 години до 16.00 години з урахуванням графіку навчання дитини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у достатній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання сина. При цьому, також слід враховувати обставини, які склалися між самими батьками щодо принципового вирішення спору шляхом постановлення відповідного рішення суду, та вік дитини.

Outcome: partial