Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

09.09.2021 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.09.2013 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, від якого спільних дітей вони не мають. Як стверджує позивач спільне життя в них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, часто виникають сварки. Зазначає, що з вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Крім того, вказує, що з червня 2018 року вони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Ухвалою від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12). В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Згідно з поданими заявами просили розглянути справу без їх участі. Позивач на позові наполягає, вказує, що примирення неможливе. Відповідач в заявах від 21.12.2021 та від 24.01.2022 зазначила про те, що з позовом не погоджується та хоче зберегти сім`ю. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2017 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стані Головного територіального управління юстиції у Київській області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 416 (а.с. 7). Як вказує позивач, що відповідачем не оспорюється, від шлюбу спільних дітей не мають, спільного господарства не ведуть.. Крім того, зі змісту поданих заяв вбачається, що сторони проживають за різними адресами. Як визначено ч.2 ст.1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч.4 ст.4 Сімейного кодексу України, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч.ч. 9,10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п.3 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Не зважаючи на тривалий час, що пройшов з моменту відкриття провадження у справі, та позицію відповідача, яка позов не визнає та бажає зберегти сім`ю, примирення між сторонами не відбулося. Позивач на позові наполягає, при цьому за змістом позовної заяви вказує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи вище викладене, а також те, що за період розгляду справи, позов подано до суду 09.09.2021, подружжя не примирилось, разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його право на припинення шлюбних відносин та право на сім`ю в розмінні вищенаведених положень Сімейного кодексу України. Заперечення відповідача щодо можливості збереження шлюбу за вищевказаних встановлених судом обставин суд вважає необґрунтованими і недоведеними. Питання відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору позивач не порушує. На підставі викладеного,

Outcome: approved