Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

13.01.2022 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01 липня 2019 року по 01 грудня 2021 року в розмірі 573067,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2004 року на її користь з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , по 1/3 заробітку відповідача, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26 липня 2004 року до повноліття дітей. Виконавчий лист був пред`явлений нею у виконавчу службу за місцем проживання та реєстрації відповідача та він перебував на примусовому виконанні. Протягом періоду стягнення аліментів відповідач кошти на утримання дітей не виплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 64942 грн. Просила суд, на підставі ст.196 СК України, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 573067 грн. за період з 01 липня 2019 року по 01 грудня 2021 року, згідно доданого розрахунку. [PERSON] в судове засідання не з`явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Не заперечила відносно розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди позивачки суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із доводами позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №2-674/2004р. від 11 серпня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] , позивачки по справі, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , по 1/3 заробітку відповідача, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26 липня 2004 року до повноліття дітей. Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міняйла Г.В. від 08.02.2022 року розмір заборгованості [PERSON] з виплат аліментів станом на 13.06.2019 року становить 64942,25 грн. При встановленні обставини наявності та розміру заборгованості по сплаті аліментів, суд бере до уваги наявність в матеріалах справи довідки державного виконавця про заборгованість по аліментам на утримання дитини від 08.02.2022 року, в якій відображено наявність і розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідного виду. Дана обставина не спростована відповідачем. Згідно ч. 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не наддав, його вини у виникненні заборгованості не спростовано. Разом з тим, суд не погоджується із розміром нарахованої позивачкою неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Так, як вбачається з позовної заяви, розрахована позивачкою неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період з 01 липня 2019 по 01 грудня 2021 року та становить 573067 грн., що значно перевищує 100 відсотків заборгованості, тобто розмір відповідальності за прострочення сплати аліментів, встановлений ч.1 ст.196 СК України. Відтак, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.07.2019 року по 01.12.2021 року, однак лише у розмірі 100% суми заборгованості по аліментах, що становить 64942,25 грн, оскільки розрахована неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за вказаний період в сумі 573067 грн., значно перевищує суму заборгованості по аліментах. Крім того, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial