Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області, яке вступило в законну силу 11 серпня 2020 року, було відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Малолітнього [PERSON] , після встановлення йому статусу дитини позбавленої батьківського піклування було влаштованому до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Позивач в заяві вказує на те, що станом на 31 серпня 2021 року заяв від відповідачки [PERSON] щодо повернення їй на виховання дитини до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради не надходило. Органом опіки та піклування ВК Фастівської міської ради Київської області від 19 серпня 2021 року було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2021 року у даній праві було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Зазначила. що проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в судове засідання не з`явилася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи в судовому засіданні позов підтримали, зазначили, що відповідачка жодного разу до сина не приїздила, життям його не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала. Проти позбавлення відповідачку батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] не заперечували. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 21 грудня 2012 року. Батько малолітнього [PERSON] записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2020 року, було відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, а також стягнуто з останньої аліменти на утримання сина. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 07 вересня 2020 року № 413, малолітньому [PERSON] , [INFO] було встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В подальшому Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 04 грудня 2020 року № 571, було створено прийомну сім`ю гр. [PERSON] та гр. [PERSON] та влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї громадян [PERSON] та [PERSON] .. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 06-23/3661 від 19 серпня 2021 року, Орган опіки та піклування Фастівської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 14 від 03 серпня 2021 року, вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, в пункті 8 якого визначено, що Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування Фастівської міської ради за № 06-23/3661 від 19 серпня 2021 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина. З часу відібрання від відповідачки малолітнього сина, остання не виявила бажання та не звернулася до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про повернення їй сина. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved