Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

07.10.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів державної допомоги, виплаченої надміру. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] суму коштів державної допомоги, виплачену надміру у розмірі 6215,00 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,та понесені судові витрати в сумі 2270,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [PERSON] , мати трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулась до Управління з заявою про надання соціальної допомоги одиноким матерям від 05.11.2014 року. Рішенням від 14.11.2014 року заяву відповідача задоволено. До звернення до Позивача Відповідач отримувала державну допомогу одинокій матері на двох дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації. В черговий раз Відповідач звернулась до Управління із заявою про призначення державної допомоги одинокій матері на трьох дітей 04.11.2019 року. Рішенням Позивача від 25.11.2019 року призначено щомісячну допомогу з 01.11.2019 року по 30.11.2019 рік в сумі 5935,00 грн., з 01.12.2019 року по 30.04.2020 рік по 6215,00 грн. щомісячно. Постановою Кабінету Міністрів України №264 від 08 квітня 2020 року встановлено, що на період встановленого карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни. У зв`язку з чим, Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат призначено та здійснено виплату відповідачу з 01.05.2020 року по 31.07.2020 рік на загальну суму 18645,00 грн. по 6215,00 грн. на місяць. Відповідач 14.08.2020 року звернулась до Позивача із 2 заявами про призначення державної допомоги на трьох дітей, в яких просила призначити державну допомогу одинокій матері з травня 2020 року та липня 2020 року, вказувала, що їй відомо про зміни в законодавстві, що вона не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Зважаючи на те, що відповідач є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, не працює більше трьох місяців протягом періоду, за який враховуються доходи, вона втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2021 року. Таким чином за 01.07.2021 року відповідач отримала безпідставно 6215,00 грн.. які станом на жовтень 2021 року не повернуті, що спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2021 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи, та наслідки їх неподання. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми») Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року [PERSON] звернулась з заявою №2749 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 20-21) Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (в редакції від 01.07.2014 року), Право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно ст. 18-3 Закону, Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 14 листопада 2014 року, Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» на двох дітей у розмірі 1012,50 грн з 01.11.2014 року по 28.02.2017 рік. (а. с. 29). Також, 04.11.2019 року, Відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одинокій матері на трьох дітей. (а. с. 22-24) Відповідно до рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25 листопада 2019 року, Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] призначено допомогу при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» на трьох дітей у розмірі з 01.11.2019 року по 30.04.2020 рік. (а. с. 30). Розпорядженнями від 09.04.2020 року, 22.05.2020 року, 22.06.2022 року Управлінням автоматично продовжувався строк виплати допомоги (а. с. 30 зв.) Надалі, Відповідач 14 серпня 2020 року звернулась до Управління соціального захисту населення з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, в якій просила призначити їй допомогу на дітей одинокій матері на трьох дітей. У вказаній заяві зазначила, що на даний час вона ніде не працює, не навчається, в управлінні зайнятістю населенням на обліку не перебуває (а. с. 27). Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що у зв`язку з тим що відповідач є особою працездатного віку, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, не працює більше трьох місяців протягом періоду, за яким враховуються доходи, а тому втратила право на державну допомогу одиноким матерям з 01.07.2021 року. При цьому, позивачем у змісті позовної заяви вказано про те, що Управлінням приймалось рішення щодо надання відповідачу допомоги одинокій матері після 01.07.2021 року у розмірі 6215,00 грн.. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, оцінивши докази, подані позивачем докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів грошової допомоги, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили отримання відповідачем грошові кошти за період з 01.07.2021 року, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів які підтвердили прийняття будь - яких рішень щодо надання допомоги починаючи з липня 2020 року. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання про розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed