Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

В грудні 2021 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20 вересня 2018 року в розмірі 17967,64 грн., що виникла станом на 16 листопада 2021 року та складається: 9144,25 грн. - заборгованість за кредитом; 8823,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; а також стягнути судові витрати в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету №б/н від 20 вересня 2018 року, за змістом якого визнав, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також пам`яткою і Тарифами банку, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначив, що ним виконані взяті зобов`язання за договором, а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 16 листопада 2021 року має заборгованість в сумі 17967,64 грн., яка включає заборгованість за кредитом, в тому числі заборгованість за відсотками за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин на їх обґрунтування. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем заяви-анкети б/н від 20 вересня 2018 року, згідно якої відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У заяві-анкеті зазначено, що відповідач приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Акцент-Банк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою https://a-bank.com.ua/, і які разом з пам`яткою клієнта, а також Тарифами банку, становлять договір банківського обслуговування, з якими ознайомився у письмовому вигляді. Зобов`язався виконувати їх і постійно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач підписав заяву-анкету, користувався картковим рахунком і використовув кредитні кошти, цим самим прийняв пропозицію Банку та уклав кредитний договір, що узгоджується із ч.2 ст. 642 ЦК України. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у Банку виникло право вимоги до останнього щодо повернення всієї суми кредиту, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду: копію Анкети-заяви від 20 вересня 2018 року; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у «АкцентБанку» щодо користування кредитною карткою; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань акціонерного товариства «Акцент-Банк`статут акціонерного товариства «Акцент-Банк»; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 20 вересня 2018 року станом на 16 листопада 2021 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20 вересня 2018 року по кредитній картці відповідача існує заборгованість станом на 16 листопада 2021 року в сумі 17967,64 грн., що складається: 9144,25 грн. - заборгованість за кредитом; 8823,39 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9144,25 грн. В задоволені решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1158 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 51 %).

Outcome: partial