Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

24.11.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати на її користь щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подачі даного позову, але не менше встановленого законом мінімального розміру для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць просила допустити до негайного виконання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них народилися діти, які знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги не надає. Відповідач є здоровим, працездатним, зареєстрований приватним підприємцем, від чого отримує мінливі періодичні доходи близько 20000 грн. на місяць, інших утриманців немає, тому може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину . Оскільки добровільної згоди з приводу надання матеріального утримання на дітей між ними не досягнуто, змушена звернутися до суду з даним позовом. 29.11.2021 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач у заяві підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити у повному обсязі; відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено, батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі /а.с.5/. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, проти чого відповідач не подав заперечень. Отже, позивач посилається у позові на те, що діти потребують належного та достатнього матеріального утримання в рівних частинах як від матері так і від батька, однак утримується лише матір`ю, оскільки батько самоусунувся від надання систематичної та в належному розмірі матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). \~ \~ \~ \~В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей, зокрема, є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, є приватним підприємцем та не достатньо приймає участь в утриманні дітей, що ним визнано та не заперечується. Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», беручи до уваги визнання відповідачем позову, приходить до\~висновку,\~що він\~спроможний сплачувати\~аліменти в\~розмірі 2500\~грн.\~щомісячно,\~що буде\~відповідати \~як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. \~ Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд визначає аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, з 24.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи питання судових витрат суд приходить до наступного. Так, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved