Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

1. 07 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. На підставі вчиненого виконавчого напису було відкрите виконавче провадження. Усупереч закону виконавчий напис було вчинено на підставі правочину, який не був нотаріального посвідчений. Крім того, нотаріус не переконався у тому, що заборгованість не є спірною. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 1 - 4, 28). 2. 10 січня 2022 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 3. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 4. Судом встановлено, що 10.11.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за заявою відповідача вчинив виконавчий напис (реєстровий №35936) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 14.02.2018 №616150256 у сумі 16 986,55 грн (а.с. 13). 5. 26 грудня 2020 року на підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було відкрите виконавче провадження №64002605 (а.с. 14). 6. Виконавчий напис фактично виконано. Сума, що була стягнута з позивача становить 18 666,38 грн (а.с. 18). 7. 29 червня 1999 року на виконання вимог статті 87 Закону №3425-ХІІ Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). 8. Відповідно до пункту 1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. 9. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 10. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. 11. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. 12. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису на зазначену обставину уваги не звернув, побудувавши виданий виконавчий напис на кредитному договорі, укладеному без нотаріального посвідчення. Про викладене свідчить зміст наданого суду виконавчого напису. 13. Згідно зі статтею 88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 14. За правилами, встановленими статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. 15. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок),встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. 16. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. 17. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. 18. Ураховуючи викладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості, а нотаріус - підстав для вчинення такого напису. 19. За приписами частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 20. Судом встановлено, що виконавчий напис, за яким з позивача було стягнуто кошти, визнано таким, що не підлягає виконанню. 21. З огляду на викладене суд вважає за необхідне позов у частині повернення стягнутого з позивача також задовольнити. 22. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. 23. Відповідно до пункту 1 статті 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 24. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. 25. Жодному з цих критеріїв кошти, стягнуті з позивача, не відповідають. 26. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити повністю. 27. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація його судових витрат у сумі 6 816,00 грн (1 816,00 грн - судовий збір, 5 000,00 грн - фактичні витрати на правову допомогу) (а.с.а.с. 5, 20 - 25). 28.

Outcome: approved