Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.12.2020р звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що з 27.12.2013 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідачем у справі, який являється батьком їх спільних з ним неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Зазнає, що у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, у неї з відповідачем виникали сварки і подальше спільне життя стало неможливим, внаслідок чого вона ( [PERSON] ) подала позов про розірвання шлюбу й 06.03.2017р Краматорським міським судом винесене заочне рішення про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, ще коли вони були у шлюбі, самоусунувся від виховання їх дітей та не надавав достатньої матеріальної допомоги для належного їх утримання, хоча працював, отримував дохід і міг надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з чим вона ( [PERSON] ) зверталася до суду щодо стягнення аліментів на утримання двох дітей: сина - [PERSON] та доньки - [PERSON] , у зв`язку з чим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.09.2015р було присуджено стягнення з відповідача аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Вказує, що третя їх з відповідачем спільна дитина - [PERSON] народився вже після призначення судом аліментів на двох дітей, зокрема, 20 жовтня 2015 року. Зазначає, що їх діти потребують належного утримання і відповідного забезпечення для їх фізичного, духовного та морального розвитку, коли як відповідач ухиляється від своїх безпосередніх обов`язків щодо утримання дітей, хоча має можливість, щоб відповідним чином забезпечувати та утримувати своїх дітей, а також спілкуватися з ними. На даний час, старші діти - [PERSON] та [PERSON] навчаються в Краматорському ліцеї №35 ім. В.Шеймана, а молодша дитина - [PERSON] відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад №8 «Усмішка». Відповідач зовсім не цікавиться дітьми ні їх розвитком, ні їх вихованням, після їх розлучення жодного разу не з`являвся, щоб побачити дітей, не телефонував ні їм, ні їй ( [PERSON] ), їх матері. Аліментів на старших дітей, що присуджені згідно рішення суду, відповідач жодного разу не сплачував, внаслідок чого, виникла заборгованість по аліментам, яка на 31.01.2020р складала вже 138936,03грн. По причині ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, вона ( [PERSON] ) змушена звертатися до суду про позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначає, що діти на даний момент проживають разом з нею ( [PERSON] ) та знаходяться на її повному матеріальному утриманні; на даний час вона ( [PERSON] ) офіційно працевлаштована та працює продавцем кави у ларьку «[INFO]» ПП « [PERSON] ». Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх: синів - [PERSON] та [PERSON] , доньки [PERSON] ; стягнути з відповідача на її ( [PERSON] ) користь аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 14 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Надалі просила розглядати справу в її відсутність, надавши суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Від Кірєєвої І.В. , представника третьої особи, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, а також Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Вислухав пояснення позивачки, думку неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2013р (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №89 від 27.12.2013р) по 17.03.2017р (дата набрання законної сили рішення Краматорського міського суду від 06.03.2017р по справі №234/19050/16-ц; провадження №2/234/1030/17). Згідно копій свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис №100 від 23.01.2009р), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис №575 від 26.04.2011р), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис №1438 від 28.10.2015р) встановлено, що матір`ю неповнолітніх дітей записана позивачка [PERSON] , а батьком - відповідач [PERSON] . З довідки №46561 про склад сім`ї, наданої 12.10.2020р Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради, убачається, що малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2015 року (справа №234/11350/15-ц; провадження №2/234//4857/15) з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Рішення набрало законної сили 15.09.2015р. З розрахунку від 19.02.2020р наданого Краматорським міським відділом державної виконавчої служби судом встановлено, що заборгованість по аліментам [PERSON] по виконавчому листу Краматорського міського суду Донецької області №2/234/84857/15 від 04.09.2015р на користь [PERSON] за період з 29.07.2015р по 31.01.2020р становить 138 936,03грн. Відповідно до довідки №76 від 11 листопада 2020 року, виданої Ліцеєм №35 імені Валентина Шеймана Краматорської міської ради Донецької області, батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , у період навчання дітей в ліцеї жодного разу не відвідував батьківські збори, не підтримує контакт з класними керівниками та не цікавиться успіхами дітей у навчанні. Всі фінансові питання вирішує мати. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні була заслухана думка неповнолітніх дітей, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно них, проти чого вони не заперечували. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради від 25.01.2022р за №01-49/416, останній вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з метою захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Він не здійснює будь-яких дій щодо забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування своїх дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо цих дітей і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дітей. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища та стану здоров`я, надавати матеріальну допомогу своїм дітям до досягнення ними повноліття щомісяця. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн за вимоги про стягнення аліментів, а також на користь позивачки [PERSON] - понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved