Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з розподілу природного газу у сумі 5988 грн. 25 коп. та судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються АТ «Оператором газорозподільної системи «Вінницягаз». Відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, позивач надає послуги з розподілу природного газу до оселі споживача, за адресою: [ADDRESS] , який в свою чергу їх отримує, а оплату не проводить, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5988 грн. 25 коп. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 09 грудня 2021 через канцелярію суду надійшла заява відповідача від 08.12.2021 про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того в заяві зазначено, що позивач не надав суду доказів правомірності позовних вимог, а саме доказів, що будучи юридичною особою приватного права позивач має право на користування газотранспортною системою, адже відповідно до ст. 37 ЗУ «Про ринок природного газу» прямо встановлена заборона на проведення господарської діяльності приватним юридичним особам у державному секторі економіки, якщо суб`єкт господарювання не є суб`єктом державного сектору економіки або частка держави менше 50% або держава здійснює вирішальний вплив на суб`єкт господарювання. Також зазначає, що АТ «Вінницягаз» діє на підставі нікчемних Типових договорів про розподіл природного газу, так як господарську діяльність з розподілу підприємство розпочало у червні 2015 року, тоді як Типовий публічний договір був опублікований лише у грудні 2015 року, а відтак не може вважатися ні акцептованим ні діючим. Також відповідач стверджує, що АТ «Вінницягаз» не має законних підстав для користування газорозподільною системою смт Тростянець, так як не є власником цієї газорозподільної системи. У доданих до позовної заяви документах відсутні докази, які підтверджували б законність використання газорозподільної мережі смт Тростянець, відсутня Ліцензія за відповідним номером, відсутні дані щодо частки Держави Україна у акціях АТ «Вінницягаз» та інші докази правомірності позовних вимог (а.с. 34-35). Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року заяву відповідача [PERSON] про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без розгляду, задоволено клопотання відповідача про відкладення судового розгляду та відкладено судове засідання на 20.01.2022. З урахуванням заяви відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи з метою надання часу для збору доказів для спростування наявності заборгованості, судове засідання відкладено на 02.02.2022. Враховуючи, що сторони в судове засідання призначене на 02.02.2022 не з`явилися, розгляд справи відкладено на 14 лютого 2022 року. У судове засідання 14.02.2022 представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 51). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання 14.02.2022 не з`явилась, проте про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 61). Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу». Правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, Закон України «Про ринок природного газу», Закони України «Про трубопровідний транспорт», «Про природні монополії», «Про нафту і газ», «Про енергозбереження», «Про угоди про розподіл продукції», «Про захист економічної конкуренції», «Про газ (метан) вугільних родовищ», «Про охорону навколишнього природного середовища», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України. На сьогоднішній день правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначені Законом України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Згідно з ст. ст.37, 39, 40 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи має бути юридично та організаційно незалежним від інших видів діяльності на ринку природного газу, не пов`язаних з розподілом природного разу. Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором (НКРЕКП). На виконання Закону України «Про ринок природного газу», відповідно до Закону України\~«Про ліцензування\~певних видів\~господарської діяльності» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» статусу постачальника природного газу в межах території Вінницької області набуло ПАТ «Вінницягаз», якому відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 811 від 19.06.2017 видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу (а.с. 10). Водночас, постановою НКРЕКП №1025 від 11.06.2019 внесено зміни до постанови № 811 від 19.06.2017, а саме у назві абревіатуру «ПАТ» замінено на абревіатуру «АТ», у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінено словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках (зворот а.с. 10). Тобто Акціонерне\~товариство «Оператор\~газорозподільної системи\~«Вінницягаз»,\~здійснює функції\~розподілу природного\~газу на\~території \~Вінницької області,\~у тому\~числі смт\~Тростянець,\~є ліцензіатом\~з розподілу\~природного газу\~на підставі\~ліцензії та\~оператором газорозподільної\~мережі. 30 вересня 2015 року постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних мереж (Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні основи функціонування газорозподільчих систем, зокрема, умови забезпечення, тощо. Відповідно до ч 1.ст.\~32\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. Постачання природнього газу побутовому споживачу, в даному випадку [PERSON] здійснюється на підставі договору, що укладається між нею та постачальником на умовах типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України (а.с. 5-9). Договір розподілу природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642\~ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п.1.1. Типового Договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газороздільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природнього газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природнього газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природнього газу із газорозподільної системи. Передбачено п. 1.2. Типового Договору, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України\~«Про ринок\~природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494. Визначено п. 1.3. Типового Договору, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою наведеною в додатку1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку у встановленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та або документально підтверджене споживання природного газу. Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Статтею 634\~ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактом її приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є: сплата за послуги розподілу та документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: оплата в жовтні 2020 року та помісячні показання лічильника газу, які відображені в доданих виписці з фінансового стану та довідках про споживання природного газу Відповідача по її особовому рахунку. Таким чином, [PERSON] є споживачем природного газу (особовий рахунок [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Варто звернути увагу відповідача на те, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Обов`язки по веденню обліку фактично спожитого побутовим споживачем природного газу відповідно до вимог чинного законодавства України покладені на Оператора ГРМ. Матеріали справи не містять доказів в спростування того, що [PERSON] не є споживачем природного газу, як і не містять доказів звернення [PERSON] до оператора ГРМ з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на її об`єкт. Натомість матеріалами справи підтверджується факт споживання відповідачем природного газу із газорозпридільної системи за особовим рахунком [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VІ Договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Згідно з вимогами п. 1 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Пунктом 6.3 розділу VІ Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної заявленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VІ Кодексу). Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VІ Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно з п. 2 та глави 6 розділу VІ Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природній газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природній газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. З урахуванням наведеного вище, на 2020 рік Товариство (Оператор ГРМ) визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01.10.2018 по 30.09.2019. Так, судом встановлено, що за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, Відповідачеві було розподілено природного газу в кількості 2573,79 куб. м, що підтверджується довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] , побутовий споживач [PERSON] (а.с. 15). За період з 01.10.2019 по 30.09.2020, відповідачеві було розподілено природного газу в кількості 2970,01 куб. м, що підтверджується довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] , побутовий споживач [PERSON] (а.с. 16). Місячна вартість у 2020 році та 2021 році була розрахована, як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Постановою НКРЕКП №3014 від 24.12.2019 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Вінницягаз» Товариству установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2020 до 30.06.2020 включно в розмірі 0,89 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,068 грн. за 1 куб. м (а.с. 11). Пунктом 2 частини 1 зазначеної вище постанови в редакції постанови НКРЕКП №1152 від 24.06.2020 Товариству установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.07.2020 до 31.12.2020 включно в розмірі 0,97 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ) З урахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,164 грн. за 1 куб. м (а.с.12). Постановою НКРЕКП №2765 від 13.12.2020 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Вінницягаз» Товариству установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2021 в розмірі 1,68 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ) з урахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 2,016 грн. за 1 куб. м (а.с.13). Враховуючи наведене вище, Відповідачу була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі 229,07 грн. в місяць (01.10.2018 30.09.2019 =2573,79 куб. м/12 міс =214,48 куб. м *1,068 грн. за 1 міс.); 2) з липня по грудень 2020 році у розмірі 249,66 грн. в місяць (01.10.2018- 30.09.2019 = 2573,79 куб. м/12міс.= 2214,48 куб. м *1,164 грн. за 1 міс.); 3) з січня 2021 року по теперішній час у розмірі 498,96 грн. в місяць (01.10.2019 30.09.2020 = 2970,01 куб. м/12 міс = 247,50 куб. м *2,061 грн. за 1 міс.). З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати заборгованості з газопостачання не виконувала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 5988 грн. 25 коп. Наявність заборгованості зумовила звернення АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до суду з цим позовом. За змістом статті 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 7 та частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями пункту другого частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту першого частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Згідно з ст.\~611\~ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положенням ст.\~526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При пред`явленні позову, позивач згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України\~зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Ці докази він збирає сам у позасудовому порядку. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором розподілу природного газу не виконала, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» необхідно стягнути заборгованість за послугу з розподілу природного газу. Суд вважає, що заперечуючи проти позову, відповідачка не надала жодних доказів які свідчили б про безпідставність чи необґрунтованість позовних вимог. Доводи наведені відповідачкою в заяві не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та не спростували наявність заборгованості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved