Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

20 грудня 2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А. [PERSON] О.П., звернувшись з цим позовом до суду, посилався на те, що 26 вересня 2013 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 02.03.2018 року відповідачка зверталася до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач в свою чергу подав зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. 19.07.2018 року рішенням суду (справа № 494/262/18) позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини було задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Фактично з березня 2018 року позивач та [PERSON] припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, так як відповідачка пішла з родини, з її вини сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, шо між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, у них відсутні які-небудь почуття один до одного, шлюбний союз розпався, на примирення [PERSON] категорично не згодний. Дитина проживає разом з позивачем та з травня 2018 року він повністю утримує та виховує її. На підставі вищезазначеного, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 23.12.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 15.02.2022 року о 16:00 год. Позивач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик [PERSON] у судове засідання, опублікованим на сайті Березівського районного суду Одеської області 02.02.2022 року, окрім того остання повідомлялася про судовий розгляд судовою повісткою за адресою реєстрації останньої, однак конверт був повернутий неврученим з повідомленням, що адресат відсутній за вказаною адресою, разом з тим у відповідності до вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про судовий розгляд. Відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У судовому засіданні встановлено наступне. 26 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 95. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від спільного проживання подружжя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 19.07.2018 року, було визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Сімейне життя між подружжям не склалось з того приводу, що між ними втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, у позивача та відповідача відсутні які-небудь почуття один до одного, шлюбний союз розпався, на примирення [PERSON] категорично не згодний. Фактично з березня 2018 року позивач та [PERSON] припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, так як відповідачка пішла з родини, з її вини сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Станом на теперішній час спір про поділ майна - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди [PERSON] на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved