Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача і просить стягнути на її користь аліменти на навчання сина в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що їх повнолітній син [PERSON] є студентом І курсу Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва Державного університету телекомунікацій і потребує постійної матеріальної підтримки, яку відповідач добровільно не надає. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 січня 2022 року відповідачем [PERSON] подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У відзиві просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та визначити розмір аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку, мотивуючи тим, що на його утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON] , 2010 року народження від другого шлюбу відповідача, на якого відповідач по своїй заяві сплачує аліменти у розмірі 25% від заробітної плати. Також, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки: [PERSON] , пенсіонер, якому встановлено 2 групу інвалідності та [PERSON] , пенсіонерка. 20 січня 2022 року позивачка [PERSON] подала до канцелярії суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що їх з відповідачем син [PERSON] є студентом денної форми навчання, він не може працювати так як навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів. Позивач несе самостійно витрати на утримання сина та оплату навчання. Також, позивач ставить під сумнів добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки відповідач нічим не підтверджує дійсну сплату (відрахування) із його заробітної плати. Щодо утримання відповідачем своїх батьків, то вони є пенсіонерами та отримують пенсію - дохід. Тому, просить суд задовольнити її позовні вимоги. 31 січня 2022 року до канцелярії суду відповідач подав заперечення щодо відповіді на відзив у даній справі, в якій зазначив, що позивачем не надано жодного доказу щодо розміру свого доходу та здійснення будь-яких інших витрат на утримання сина. І так як позивач наполягає на стягненні аліментів у розмірі ј частини заробітку відповідача, то вона повністю намагається покласти обов`язок щодо утримання повнолітнього сина лише на батька дитини. На заперечення позивача про те, що відповідачем не доведено перебування на його утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу, то законом передбачено можливість існування між батьками домовленості щодо способу утримання неповнолітнього сина, про що свідчить саме заява відповідача про відрахування аліментів із його заробітку, спрямована роботодавцеві та звіт про відрахування. Відповідач просить визначити розмір аліментів на навчання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини від його заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача аліментів на навчання повнолітнього сина у розмірі ј частини від його заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина але тільки у розмірі 1/8 частини свого заробітку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, до канцелярії суду подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов підтримує. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області 24.10.2003, де його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29 січня 2008 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). 14 лютого 2018 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.15). Відповідно до довідки №1087 від 20 вересня 2021року, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Навчально-науково інституту менеджменту та підприємництва спеціальності «Інформаційна аналітика та зв`язки з громадськістю» Державного університету телекомунікацій, з фінансуванням за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання для отримання ступеня вищої освіти «Бакалавр» з 01.09.2021 по 30.06.2025. Стипендію не отримує (а.с.18). За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] навчається в Державному університеті телекомунікацій, що підтверджено Договором №АЗД-58/21 та згідно Договору №АЗД-58/21 про надання платної освітньої послуги, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 54 тисячі грн. з по семестровою оплатою (а.с.57-58). Також, позивачем [PERSON] надана квитанція №15 з реквізитами навчальної установи про оплату 1 семестру навчання сина [PERSON] , в сумі 6750 грн. (а.с.59). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За вимогами ст. 182 ч. 1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд бере до уваги той факт, що відповідач [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 25% (1/4 частина від заробітної плати), згідно його добровільної заяви спрямованої роботодавцеві від 17.05.2013 року (а.с.39-40) та підтвердженням цьому є Звіт про здійснені відрахування та виплати №24 від 05.01.2022 виданий Філією «Рефрижераторної вагонної компанії» АТ «Українська залізниця» (а.с.68). Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, документально не підтвердив, що батьки пенсійного віку перебувають на його утриманні, має постійне джерело доходу, оскільки працевлаштований офіційно, а отже доказів неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суду надано не було, а тому, суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання. З урахуванням положень ст. 199 СК України, є підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання (за умови продовження навчання), тобто до 30.06.2025. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, в дохід держави в розмірі 908,00 коп., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial