Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «ФК Форд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець Капітан М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву, мотивує тим, що 12.08.2008 року між ним та ПАТ «КБ Надра», правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитний договір №6МС/2008/980-МК/41, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 190000 грн. Вказує, що у нього відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТзОВ «ФК Форд», оскільки, рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.02.2013 року, яке набрало законної сили, кредитний договір №6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року, визнано недійсним. Зазначає, що в супереч вищезазначеному рішенню суду, 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №134829 про стягнення в користь відповідача заборгованості за кредитним договором №6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року за період з 30.12.2020 року по 03.06.2021 року в розмірі 150050 грн. Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам щодо його змісту, а тому ним порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису. Крім того, посилається на те, що відповідачем пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, оскільки, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором минуло більше трьох років. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис № 134829 від 10.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Форд» заборгованості за кредитним договором №6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року у загальній сумі 150050 грн., таким, що не підлягає виконаню. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без їх участі не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12.08.2008 року між [PERSON] та ПАТ «КБ Надра», правонаступником якого є ТзОВ «ФК Форд», було укладено кредитний договір №6МС/2008/980-МК/41, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 190000 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» в особі філії Луцьке РУ ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та договору застави майна недійсними задоволено частково. Визнано кредитний договір № 6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року укладений між ВАТ КБ "Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра" Луцьке регіональне управління та [PERSON] недійсним (https://reestr.court.gov.ua/Review/30212116). Відповідачем до матеріалів справи не додано доказів того, що дане судове рішення скасоване. 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.Мю вчинено виконавчий напис №134829, яким запропоновано у безспірному порядку стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Форд» заборгованість за кредитним договором № 6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року, укладеного між між [PERSON] та ПАТ «КБ Надра», за період з 30.12.2020 року по 03.06.2021 року в розмірі 150050 грн. (а.с. 14) На підставі оспорюваного виконавчого напису 01.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном М.В. відкрито виконавче провадження №67710924, та 02.12.2021 року винесено постанови про арешт коштів та арешт майна боржника (а.с. 15-19). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Разом з тим, судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що кредитний договір № 6МС/2008/980-МК/41 від 12.08.2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ Надра» визнано судом недійсним. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення . Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Остапенком Є.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved