Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 29 листопада 2021 року, стягнути з відповідача 27 007, 38 грн компенсації майнової шкоди, яка була завдана позивачу, але не доплачена страховою компанією. В обґрунтування позову вказано, що транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ) позивача був пошкоджений у дорожньо-транспортній пригоді автомобілем «Богдан» (реєстраційний номер [NUMBER] ), водій якого [PERSON] визнаний винним постановою суду. Автомобіль «Богдан» станом на день дорожньо-транспортної пригоди був застрахований КП «Київпастранс» у ПрАТ «СК «Універсальна», якою було виплачено позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі 3 325, 54 грн. Проте вартість відновлюваного ремонту та запчастин для пошкодженого внаслідок вказаного дорожньо-транспортної пригоди автомобіля становить 30 322, 92 грн, тому позивач просить стягнути з відповідача суму різниці між вартістю відновлюваного ремонту і виплаченою сумою страховою компанією. Представник відповідача позов не визнав, у заперечення вказав, що, з метою встановлення розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу позивача, за заявою відповідача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено ремонтну калькуляцію Audatex, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту становить 4 450, 99 грн, а вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу становить 3 325, 54 грн, що і було виплачено позивачеві. Окрім цього, оскільки автомобіль 2007 року випуску, то при розрахунку завданих збитків слід враховувати коефіцієнт фізичного зносу. Позивачем не було надано акт виконаних робіт, який би підтверджував ремонт даного автомобіля, рахунок не є підтвердженням понесених витрат та розміру заданої шкоди. У своїй відповіді на відзив позивач зазначив, що при розрахунку страхового відшкодування страхувальником не було враховано необхідність заміни деталей, окрім нижньої протитуманної фари, оціненої у розмірі 1 875, 75 грн. Рахунок-фактура, на підставі якого позивач розраховував вартість ремонту, був наданий на офіційному сервісному СТО Mitsubishi Motors. Власне офіційне СТО не здійснює ремонт фар, а виключно робить їх заміну, тому позивач і наполягав на заміні фар, аналогічна ситуація із заміною спойлера та багатьох інших запчастин. Виплаченої суми страхового відшкодування навіть з врахуванням зносу не достатньо для відновлення автомобіля позивача, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ремонтною калькуляцією, наданою відповідачем, ціни вказані станом на 25 вересня 2017 року, хоча ДТП сталося 13 жовтня 2017 року. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 20 жовтня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 жовтня 2020 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін /а. с. 17-18/. 23 березня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов /а. с. 27-43/. 01 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позов /а. с. 44-47/. 29 листопада 2021 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача суму у розмірі 27 007, 38 грн, посилаючись на вартість виконаного ремонту його автомобіля /а. с. 60-64/. Позивач у судовому засіданні підтримав позов і просив задовольнити його, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 29 листопада 2021 року. Представник відповідача у судовому засіданні не визнала позов, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] є власником транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ) /а. с. 4/. 25 вересня 2017 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та КП «Київпастранс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7554947, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Богдан» А09201 (реєстраційний номер [NUMBER] ) /а. с. 34/. 13 жовтня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля позивача «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ) та автомобіля КП «Київпастранс», за кермом якого був водій [PERSON] , визнаний постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у справі № 761/40388/17 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП (реєстраційний номер судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 71189413, а. с. 12). [PERSON] , у зв`язку із пошкодженням його автомобіля внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до страховика ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування, згідно з полісом № АК/7554947, після розгляду якої відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 3 325, 54 грн /а. с. 5, 11/. 29 листопада 2021 року на станції техобслуговування СТО «[INFO]» (ФОП [PERSON] ) здійснено ремонт транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ), що належить позивачеві, вартістю 30 322, 92 грн /а. с. 62-64/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальник або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір завданої шкоди та страхового відшкодування розраховується відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що позивачем було сплачено для усунення пошкоджень, завданих його транспортному засобу «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій є водій застрахованого відповідачем транспортного засобу «Богдан» А09201 (реєстраційний номер [NUMBER] ), 30 322, 92 грн. Згідно з рахунком-фактурою № ЄД-0000007 від 29 листопада 2021 року, здійснено встановлення, заміна, фарбування елементів автомобіля, детальний перелік із цінами яких вказано у замовленні-наряді № ЄД-0000007 від 29 листопада 2021 року про отримання послуг з технічного обслуговування і ремонта /а. с. 62, 63/. У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Таким чином, ремонтну калькуляцію № SH60071 від 12 березня 2018 року Audatex, на який посилається сторона відповідача щодо визначення суми відшкодування, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» (реєстраційний номер [NUMBER] ), згідно з яким вартість відновлювального ремонту становить 4 450, 99 грн, а вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу - 3 325, 54 грн, суд оцінює критично, оскільки у дійсності пошкоджений транспортний засіб був відновлений на суму у розмірі 30 322, 92 грн СТО «[INFO]» ФОП [PERSON] , який здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів /а. с. 37-39, 62, 63, 64/. Отже, позивач документально підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт. Враховуючи суму страхового відшкодування у розмірі 3 325, 54 грн, виплаченого позивачу, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі різниці між фактичною вартістю ремонту і вже відшкодованою сумою: 30 322, 92 - 3 325, 54 = 27 007, 38 грн. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, з відповідача також належить стягнути суму судового збору, сплачену позивачем при поданні позовної заяви, а саме суму у розмірі 840, 80 грн /а. с. 13, 16/. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved