Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

22 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2021 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. В жовтні 2021 р. сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться, сім`я припинила своє існування. Позивач вказує, що чоловік не поважає її як жінку. В зв`язку з цим, вона не бажає проживати з ним, а тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Таким чином, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 238. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, письмовою заявою, яка надійшла до суду 11.02.2022р., просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно у встановленому законом порядку. Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач у своїй заяві не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 липня 2021 року, актовий запис № 238. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, взаємним побутом на теперішній час не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved