Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

08.12.2021 року заявники звернулися в Корабельний районний суд м. Миколаєва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просили суд встановити юридичний факт, що приватизована [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартира згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 16 липня 2007 року розташована за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивували тим, що в жовтні 1974 року батько [PERSON] - [PERSON] заселився з сім`єю в окрему двокімнатну квартиру [ADDRESS] , на підставі ордеру. На підставі рішення виконкому міської ради № 732 від 18 грудня 1998 року особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] , переоформлений на [PERSON] . Особовий рахунок, відкритий раніше на вказану житлову площу на ім`я [PERSON] закритий. Повідомили, що 16 липня 2007 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради видано свідоцтво про право власності на житло в порядку приватизації [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] і [PERSON] на підставі розпорядження № 3788-р від 16 липня 2007 року. Зазначили, що орган, який видав правовстановлюючий документ допустив технічну помилку в назві провулку та вказав: « [ADDRESS] », замість вірного: « [ADDRESS] » або « [ADDRESS] » як то зазначене в ордері на видачу вказаного житла. Крім того, в свідоцтві про право власності на житло не зазначений населений пункт (м. Миколаїв), де вказане житло знаходиться. Фактично приватизована квартира [ADDRESS] . Вказали, що за повідовідомленням Міжміського бюро технічної інвентаризації 25 жовтня 2007 року квартиру було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради». Відповідальні за реєстрацію співробітники БТІ на помилку в назві провулку та не зазначення назви населеного пункту уваги не звернули. Повідомили, що в архіві КП «ММБТІ» існує інвентаризаційні справи за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] , розташований багатоквартирний житловий будинок, кожна квартира якого є окремим об`єктом нерухомого майна. За адресою: [ADDRESS] , розташований приватний житловий будинок, станом 28.12.2012 року право власності зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору забудовника від 26.02.1965 року, зареєстровано БТІ 07.12.1991 року. Таким чином, вочевидь, вірним адресом розташування квартири [ADDRESS] . Заявник також зазначили, що 13 жовтня 2021 року вони звернулися до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з заявою про виправлення технічної описки та просили виправити технічну описку в Свідоцтві про право власності на житло від 16.07.2007 року. Проте, у виправлені помилки в Управлінні відмовили та додатково повідомили, що упорядкування адреси може бути здійснено у судовому порядку як встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що установа, яка видала правовстановлюючий документ, не може виправити в ньому помилки і заявники внаслідок наявних помилок не можуть використовувати вказаний документ, в тому числі для можливості розпоряджатися власним майном, отримати субсидію тощо, змушені були звернутися в суд з даною заявою. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.12.2021 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявники не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом було встановлено, що згідно з інформацією Контрольного талону до ордера № 1541, виданого Виконавчим комітетом Центральної Ради депутатів трудящих міста Миколаєва, [PERSON] разом із своєю родиною: [PERSON] , [PERSON] , оселився у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва № [NUMBER] , виданого Управлінням по вирішенню житлових проблем та на підставі рішення виконкому міської ради № 732 від 18.12.1998 р., на ім?я [PERSON] відкритий особистий рахунок на житлову площу, що складається з двох кімнат по [ADDRESS] з правом укладання договору найму житлової площі. Також, згідно з вказаним свідоцтвом, особовий рахунок, відкритий раніше на цю житлову площу на ім`я [PERSON] , закритий. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 16.07.2007 р. квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ⅓, та членам її сім`ї: [PERSON] ⅓, [PERSON] ⅓. Як вбачається з листа Комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 16.09.2021 р. за вих. № 2502, в матеріалах архіву БТІ існують інвентаризаційні справи за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] , розташований багатоквартирний житловий будинок, кожна квартира якого є окремим об`єктом нерухомого майна. За адресою: [ADDRESS] , розташований приватний житловий будинок, станом на 28.12.2012 р. право власності зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору забудовника від 26.02.1965, зареєстровано БТІ 07.12.1991. Як зазначено у вказаному листі КП "ММБТІ", з наведеного правильним потрібно вважати: станом на 28.12.2012 р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] за: [PERSON] - 1/3 часток; [PERSON] - 1/3 часток; [PERSON] - 1/3 часток на підставі свідоцтва про право власності від 16.07.2007 р., зареєстровано БТІ 25.10.2007. Згідно з повідомленням Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 04.11.2021 р. за вих. № 1654/10/01/08/21 заявнику [PERSON] на її заяву про виправлення технічної описки в частині зазначення адреси приватизованої квартири як « [ADDRESS] » замість « [ADDRESS] у свідоцтві про право власності на житло, було повідомлено, що зв`язку з тим, що права приватної власності співвласників зазначеної квартири згідно паперових носіїв КП «ММБТІ», Реєстру пра власності на нерухоме майно на даний час зареєстровані на об`єкт за адресою по [ADDRESS] , реєстрація проживання даних осіб станом на 03.11.2021 також зареєстрована по [ADDRESS] та відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, упорядкування адреси може бути здійснено у судовому порядку як встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до інформації, яка міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 286325008 від 23.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою відсутні. Згідно з інформацією, яка міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 286352149 від 23.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості за реєстраційним номером майна 20774057, згідно з яким за об`єктом нерухомого майна, а саме: двокімнатною квартирою загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., номер запису: 20548 в книзі: 123, зареєстроване право спільної частковоїх власності по ⅓ частині за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності б/н, 16.07.2007, Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради. Також, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 286355280 від 23.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за міститься інформація про реєстрацію права приватної власності на житловий будинок загальною площею: 76.8 кв.м, житловою площею: 43.4 кв.м. за вказаною адресою на підставі договору дарування за [PERSON] . З аналізу вказаних обставини, вбачається, що орган який видав правовстановлюючий документ допустив технічну помилку в назві провулку та вказав: « [ADDRESS] », замість вірного: « [ADDRESS] ", внаслідок чого заявники не можуть використовувати Свідоцтво про право власності на житло від 16.07.2007 р., в тому числі, для можливості розпорядження власним майном. Тож, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - є розпорядження майном. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт зазначений юридичний факт. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПКУкраїни. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд доходить висновку, щодо доцільності задоволення заяви про встановлення юридичного факту.

Outcome: approved