Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №4000000044, відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 4000,00грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 11324,00грн, з яких: 4000,00грн - неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту); 5324грн - неоплачена сума по відсоткам; 2000,00грн - неоплачена неустойка. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 03.11.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.01.2022 до суду надійшов відзив від [PERSON] , відповідно до якого зазначив, що дійсно 06.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №4000000044. Однак у [PERSON] відсутня заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит", оскільки відвовідач виконав свої зобов"язання. У зв"язку з викладеним відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 06.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №4000000044. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору №4000000044 від 06.03.2019 зазначено, що кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 4000,00грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Згідно із п. 4.2. Кредитного договору №4000000044 від 06.03.2019 зазначено, що строк кредиту складає 28 днів. Стаття 11 ЦК України, регламентує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" обґрунтовуючи позовні вимоги зазначають, що позивач зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Посилаючись на те, що неналежно відповідач виконує взяті на себе зобов`язання, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" просить стягнути з нього заборгованість в 11324,00грн, з яких: 4000,00грн - неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту); 5324грн - неоплачена сума по відсоткам; 2000,00грн - неоплачена неустойка. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що відповідачем [PERSON] сплачено заборгованість за кредитним договором №4000000044 від 06.03.2019, що підтверджується ордером №164 від 30.04.2019, ордером № 188 від 14.05.2019, ордером №219 від 31.05.2019, ордером № 237 від 12.06.2019, ордером № 269 від 24.06.2019, ордером № 336 від 29.07.2019, ордером № 382 від 19.08.2019, випискою по картковому рахунку, довідкою № 57 від 21.01.2022, виданою Приватним підприємством «Явір-2000», відповідно до якої [PERSON] працює на підприємстві охоронцем, в період з 27.07.2018 по 16.09.2020 підприємство з заробітної плати [PERSON] відраховує суму заборгованості. 13.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі виконавчого напису № 5883, виданого Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит" заборгованість в розмірі 11324,00грн. Отже, враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що у [PERSON] відсутні зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ Кредит", оскільки відповідачем погашена заборгованість за кредитним договором №4000000044 від 06.03.2019 в повному обсязі. Також, суд зауважує, що Банк або інша фінансова установа не має право стягувати одночасно суму заборгованості за рішенням суду, як судовий захист на задоволення вимог кредитора та за виконавчим написом нотаріуса, як позасудовий порядок захисту, оскільки подвійна цивільна відповідальність заборонена статтею 61 Конституції України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем виконано свої зобов`язання та сплачено заборгованість за кредитним договором №4000000044 від 06.03.2019 в повному обсязі. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed