Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

08.10.2021 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.12.2017 у розмірі 19 394, 56 грн. станом на 02.09.2021, яка складається з наступного: 13 777,52 грн. заборгованість за кредитом; 5 617,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 23.12.2017 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу, було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, внаслідок чого станом на 02.09.2021 утворилася вказана заборгованість. 11.10.2021 відкрито провадження у справі, справу призначеного до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 10.12.2021 ухвалою суду у позивача витребувано документи, що стосуються надання кредиту відповідачу. Представник позивача у позовній заяві просив у разі неявки в судове засідання відповідача, просив розглядати справу за відсутності представника АТ "А-Банк", проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач позову не визнав, вказав, що кредитних відносин з позивачем він не оформляв. З метою купівлі пральної машинки, ним була отримана картка для поповнення коштів. Вартість придбаного товару не пригадав. Просив у позові відмовити через безпідставність. Вислухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 23.12.2017 між сторонами АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було підписано Анкету-Заяву, за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають договір про надання банківських послуг ( а.с. 7). Згідно з наданого позивачем розрахунку, заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від АТ «Акцент-Банк», станом на 02.09.2021 становить - 13 777, 52 грн. , 5617,04 грн. - заборгованість запроцентами ( а.с. 5-6). Згідно з довідкою АТ «А-Банк» за договором від 23.12.2017 [PERSON] було відкрито рахунок ( внутрішньо балансовий референс SAMABWFC00001370594) та надані дві карти : 1) 5169хххххх8601,дата випуску 23.12.2017, строк дії до серпня місяця 2021 року, та 5375хххххх3935, дата випуску 06.11.2019, строк дії ж серпня місяця 2026 року. За довідкою про лімітами, за вказаним вище договором, то такий станом на 23.12.2017 становить - 0.00 грн., встановлення - клієнт, 27.03.2018 - 14 000 грн. збільшення - банк, клієнт, 28.11.2021 - 13 777,52 грн., зменшення - банк. Згідно з випискою за період з 23.12.2017 по 14.12.2021 за основною карткою 5169хххххх8601, зокрема [PERSON] 14.01.2018 поповнив вказану картку на 1500 грн., та зазначено, що відбулось погашення кредитного ліміту в сумі 1500 грн.; 22.03.2018 - відбулось погашення кредиту у розмірі 1500 грн., 27.03.2018- встановлено кредитний ліміт - 14 000 грн.. Поряд, з цим з такої виписки вбачається, що відповідач активно користується карткою для купівлі різного виду товарів, продуктів, розраховується нею в аптеках, відбувається списання процентів за використання кредитного ліміту. Статтями 204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами за вказаною вище карткою при встановлені кредитного ліміту 14 000 грн., частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення вищевказаної заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Також, судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей, позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Однак, надані позивачем витяг з тарифів користування кредитною карткою "Універсальна" та Умови, не містять підпису відповідача (а.с.12). Крім того, АТ «Акцент-Банк» не надало суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці витяг з тарифів користування кредитної карти "Універсальна" та Умови, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, що зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані витяг з тарифів користування кредитної картки "Універсальна" та Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 23.12.2017. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, порядку користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках суд відмовляє. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у сумі 13 777, 52 грн. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто, у сумі 1 612,56 грн.

Outcome: approved