Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 128 955,06 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2018р. між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0197-00167, предметом якого є страхування транспортного засобу «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] . 10.10.2018р. о 9:00 год., [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XP 105.410» д.н.з. [NUMBER] та спеціалізованого напівпричепа-цистерни марки «ROHR TAL-AL-37-5» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись а/д Київ-Чоп у напрямку руху транспорту до м. Чоп, при проїзді її ділянки в районі 575 км і 250 м, що навпроти зупинки громадського транспорту «Луб`яне» у Миколаївському районі Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] (механічний транспортний засіб дорожньо-експлуатаційної служби), під керуванням водія [PERSON] , який в цей момент стояв нерухомо на середній смузі для руху перед нерегульованим пішохідним переходом, у якого були увімкнені габаритні вогні та проблисковий маячок оранжевого кольору у задній частині на тентованому кузові, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки або безпечного для інших учасників руху шляхом об`їзду перешкоди, що призвело до попутного зіткнення сідлового тягача із задньою частиною нерухомого автомобіля «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] , після чого останній виїхав за межі проїзної частини дороги у правий кювет та перекинувся, в результаті чого пасажир автомобіля ««ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 08.05.2019р. вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 10.10.2018р. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 03.07.2019р. позивачем на підставі Угоди про розмір страхового відшкодування від 02.07.2019р. було складено страховий акт №ЗСКА-8860 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 228\~955,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16418 від 03.07.2019р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована а АТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АК/9402839. 12.07.2019р. позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №11/19229 до АТ«СГ «ТАС», яка здійснила виплату в розмірі 100\~000 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 228\~955,06 грн. 100\~000,00 грн. = 128\~955,06 грн. 04.12.2019р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №41335 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 112-113). 20 грудня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що пред`являючи позов до [PERSON] позивач лише зазначив, що 10.10.2018р. відповідач керував транспортним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XP 105.410» і допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ А22R22-10», але при цьому не вказав на якій підставі [PERSON] здійснював керування транспортним засобом. 07.07.2017р. між ТОВ «Світ-Транслайн» місце реєстрації м. Гайсин Вінницької області, яке використовує найману працю і [PERSON] працівником, був укладений трудовий договір, що підтверджується записом у трудовій книжці [PERSON] . Згідно умов договору [PERSON] є найманим працівником і він зобов`язаний виконувати обов`язки водія автотранспортних засобів з перевезень вантажів. Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Світ-Транслайн» підтверджується записом п.п. 12-13 від 07.07.2017р. трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , де він прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів. Згідно положень ч.1 ст. 1172, ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, [PERSON] не може бути особою, яка повинна відшкодувати завдані збитки так, як керував автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XP 105.410» виконуючи трудові обов`язки по перевезенню вантажів і є неналежним відповідачем, тому суд повинен повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог (а.с.137-139). В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомленні. Представник позивача надіслав до суду письмову заяву 15.02.2022р., в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду 16.02.2022р. письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст.\~223\~та\~240 ЦПК України, судом не встановлено. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. За таких обставин, суд вирішує справу без учасників справи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 01.02.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (Страховик) та представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» (Страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0197-00167, предметом якого є страхування транспортного засобу «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9-26). До даного договору вищевказаними сторонами було укладено додатковий договір №6 від 23.05.2018р. та додатковий договір №19 від 05.10.2018р. (а.с. 28-50). Згідно копії наказу №13/01 від 01.01.2018р. "Про закріплення транспортного засобу, про призначення відповідального", у зв`язку з виробничою необхідністю закріплено автомобіль марки ГАЗ, д.н.з. [NUMBER] , що належить представництву «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видане центр ВРЕВ ДАІ за [PERSON] та відповідальність за належну експлуатацію та технічний стан даного транспортного засобу призначено саме [PERSON] (а.с. 52-53). 10.10.2018р. о 9:00 год., [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XP 105.410» д.н.з. [NUMBER] та спеціалізованого напівпричепа-цистерни марки «ROHR TAL-AL-37-5» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись а/д Київ-Чоп у напрямку руху транспорту до м. Чоп, при проїзді її ділянки в районі 575 км і 250 м, що навпроти зупинки громадського транспорту «Луб`яне» у Миколаївському районі Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] (механічний транспортний засіб дорожньо-експлуатаційної служби), під керуванням водія [PERSON] , який в цей момент стояв нерухомо на середній смузі для руху перед нерегульованим пішохідним переходом, у якого були увімкнені габаритні вогні та проблисковий маячок оранжевого кольору у задній частині на тентованому кузові, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки або безпечного для інших учасників руху шляхом об`їзду перешкоди, що призвело до попутного зіткнення сідлового тягача із задньою частиною нерухомого автомобіля «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] , після чого останній виїхав за межі проїзної частини дороги у правий кювет та перекинувся, в результаті чого пасажир автомобіля ««ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 54-56). Згідно вироку\~Миколаївського районного\~суду Львівської\~області від\~08.05.2019р.\~вищевказана дорожньо-транспортна\~пригода відбулася\~внаслідок порушення\~відповідачем Правил\~дорожнього руху\~України та\~його визнано\~винним у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.\~286\~КК України. Вирок суду набрав законної сили 08.06.2019 року (а.с. 57-58). 10.10.2018р. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи (а.с. 84-85). Відповідно до Звіту №2396/18 від 26.11.2019р. про оцінку вартості автомобіля «ГАЗ А22R22-10» д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля ГАЗ А22R22-10 д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП становить 270995,06 грн. (а.с. 64-78). Вартість залишків ТЗ після страхового випадку становить 42\~000,00 грн. (а.с. 79-80). Сума страхового відшкодування власнику ГАЗ А22R22-10 д.н.з. [NUMBER] становить 228\~955,06 грн. (а.с.81). 03.07.2019р. позивачем на підставі Угоди про розмір страхового відшкодування відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0197-00167 від 02.07.2019р., було складено страховий акт №ЗСКА-8860 та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с. 81-83, 86-87). На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 228\~955,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16418 від 03.07.2019р. (а.с. 88). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована а АТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АК/009402839 (а.с. 89). 12.07.2019р. позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування №11/19229 до АТ«СГ «ТАС», яка здійснила виплату в розмірі 100\~000 грн. (а.с. 90-92). 04.12.2019р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №41335 з проханням в добровільному порядку сплатити залишок суми боргу страхового відшкодування (228\~955,06 грн. 100\~000,00 грн. = 128\~955,06 грн.) Проте відповідач залишив її без задоволення (а.с. 93-94). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу\~(далі -\~ЦК) України). За змістом\~ ст. 993 ЦК України\~та\~ ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, зазначеною нормою\~ЦК України\~визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Однак, згідно з ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18), у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №654/4218/15-ц (провадження №61-1192св18). Ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 07 липня 2017 року по 31 серпня 2019 року, тобто станом на дату ДТП (10 жовтня 2018 року) перебував у трудових відносинах з ТОВ «Світ-Транслайн», що підтверджується записом п.п. 12-13 у трудовій книжці серії [NUMBER] відповідача, де він прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів (а. с. 140), та здійснив ДТП під час виконання своїх трудових обов`язків. Будь-які відомості про незаконне заволодіння [PERSON] автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XP 105.410» д.н.з. [NUMBER] та спеціалізованого напівпричепа-цистерни марки «ROHR TAL-AL-37-5» д.н.з. [NUMBER] , відсутні. Оскільки відповідач [PERSON] керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, так як перебував у трудових відносинах з ТОВ «Світ Транслайн» на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, то в цих правовідносинах він є неналежним відповідачем, в тому числі і щодо вимог про стягнення з нього шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову до відповідача [PERSON] . Відповідно до\~ ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed