Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

18 листопада 20021 року до суду звернувся позивач з вказаним позовом посилаючись на те, що 17 листопада 2021 року випадково від доньки [PERSON] позивач дізнався, що її батько [PERSON] [INFO] помер. Коли вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті її батька, з`ясувалось, що [PERSON] склав заповіт на ім`я позивача. Про цей заповіт позивач не знав. Позивач звернувся до державного нотаріуса, який повідомив, що оформити спадщину за заповітом на позивача він не може, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини (незважаючи на наявність заповіту). Враховуючи, що померлий [PERSON] не був родичом позивачу, позивач не був обізнаний про наявність заповіту, просить суд визнати пропуск строку позивачем, встановленого законом для прийняття спадщини, з поважних причин. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання не з`явився. Представником надана заява про розгляд справи у їх відсутність, та просять прийняти рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства України. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вимогами статей 1268 та 1270\~Цивільного кодексу України\~(далі за текстом\~ЦК України) встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк. Частиною 3\~статті 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України\~встановлено, що в першу чергу спадкують за законом\~діти спадкодавця, його батьки і той із подружжя, який його пережив. Судом встановлено, що з копії заповіту від 13 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: з майна, яке буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, а саме: належна йому земельна ділянка кадастровий номер 1420980300:01:003:0004 та земельна ділянка кадастровий номер 1420980300:01:006:0009, які розташовані на території Бахмутської сільської ради Бахмутського району Донецької області, він заповідає [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 70 років. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності пропуску строку на подачу заяви для прийняття спадщини після померлого [PERSON] позивачем зазначено у позові, що він не знав про заповіт і він не є родичем померлого. Беручи до уваги проміжок часу\~термін, який був пропущений позивачем, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини подій, суд приходить до висновку, що позивачем строк пропущено з поважної причини, тому позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд залишає судові витрати за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved