Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідачів\~про стягнення\~заборгованості по\~оплаті житлово-комунальних\~послуг централізованого\~опалення посилаючись\~на те,\~що він\~надає послуги\~централізованого опалення\~в квартиру,\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] , власником\~якої є\~відповідач [PERSON] \~та в\~якій зареєстрований\~і проживає\~ще відповідач\~ [PERSON] . Між ним та відповідачами до 01.01.2006 р. існували договірні правовідносини, відкрито відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] \~для проведення розрахунків. У відповідності з типовим договором, зареєстрованим Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, підприємством було розроблено та направлено поштою відповідачам проект договору про надання послуг з централізованого опалення. На пропозицію укласти договір відповідачі не відповіли. Відповідачі тривалий час не платять за надані їм послуги,\~ на їхні попередження про необхідність розрахуватись не реагують. У зв`язку з несплатою за надані послуги у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.08.2017 р. по 31.03.2021 р. у сумі 30935,23 грн. У зв`язку з цим просив стягнути з відповідачів вказану заборгованість, інфляційні витрати в розмірі 1549,36 грн., 3 % річних у розмірі 742,67 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача в судове засідання не з`явився звернувся до суду з письмовою заявою в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник подали до суду відзив на позов, в якому просили застосувати позовну давність до позовних вимог позивача. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову оскільки його довіритель не проживає в квартирі та не користується послугами позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив відповідача на позов та об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі (а.с. 5, 9). Відповідачі не оплачували отримані від позивача послуги і у них за період з 01.08.2017 р. по 31.03.2021 р. утворилась заборгованість. \~ \~ \~ \~Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).\~ \~ \~ \~ \~Згідно змісту\~статті 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~житлово-комунальні\~послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою ст. 13\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга ст.8\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою ст. 16\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої ст. 20\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до змісту частини третьої статті 6, частини першої\~статті 630 ЦК України\~, стеттей 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] усно заявлено, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , проте довідка №47 від 17.03.2021 року ЖБК №38 (а.с. 5) спростовує дану інформацію, оскільки у ній вказано, що не його довіритель, а інший відповідач [PERSON] зареєстрований та не проживає за вказаною адресою. Але не проживання відповідача [PERSON] у квартирі, в якій він зареєстрований не звільняє його від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані позивачем.\~\~ Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином позивач фактично надавав послуги та ніс витрати по їх наданню, а відповідачі не знялись з реєстрації в квартирі, вони не відмовлялись від житлово-комунальних послуг, отримували їх та не оплачував їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості за період з липня 2018 року по березень 2021 року. Разом з тим представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважав, що позивачем пропущено строки звернення до суду з цим позовом, а тому просив застосувати наслідки пропуску такого строку. Згідно ст.256 ЦК України\~ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України\~\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою ст. 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи вищенаведене суд вважає, позов підлягає задоволенню частково і з відповідачів на користь позивача належить стягнути заборгованість за останніх три роки в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.07.2018 р. (послуги за липень 2018 р. повинні були бути сплачені у серпні 2018 року) по 31.03.2021 р. яка становить 22590,34 грн. Також з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати в розмірі 1549,36 грн., та 3 % річних у розмірі 742,67 грн., які розраховані за три останні роки до подачі позову до суду. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 817,43 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial