Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 16030,00 грн.; витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.; витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до укладеного договору №190818-9007-1 від 18.08.2019 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.соm.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з Умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. При укладанні кредитного договору сторони керувались положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору №190818-9007-1 від 18.08.2019 не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.03.2021 виникла заборгованість у розмірі 16030,00 грн., яка складається із: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1530,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 18.08.2019 по 17.09.2019 включно; 11500,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 18.09.2019 по 15.01.2020 включно. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав позивача. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.04.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.04.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 09.07.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він послався на таке. [PERSON] не укладала електронний договір №190818-9007-1 від 18.08.2019 шляхом реєстрації в ІТС суб`єкта електронної комерції на сайті https://monetka.ua і не здійснювала реєстрації на цьому сайті, не створювала логін та пароль для доступу до особистого кабінету на цьому сайті, не надавала інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, в розділі «особисті дані», «адреса», «соціальна інформація», «сфера діяльності». Особа, яка заповнила заявку на сайті позивача від імені відповідача, діяла від імені [PERSON] не маючи повноважень представляти інтереси відповідача та укладати від її імені правочини в електронній формі. [PERSON] не погоджувалась з істотними умовами кредитного договору, а саме щодо розміру процентів, типу процентної ставки та порядку їх сплати. Проте, не зважаючи на зазначене, позивач здійснив переказ коштів на картку отримувача. Також представник відповідача зазначив, що в 2019 році невстановлені особи (шахраї) ініціювали перекази коштів з рахунків відповідача, відкритих відповідачем в АТ КБ «Приватбанк». Відповідач вважає, що вказані невстановлені особи використовували її персональні дані для отримання кредитів в різних фінансових установах, в тому числі і для укладення електронного договору №190818-9007-1 від 18.08.2019. Зазначена в договорі електронна адреса та номер мобільного телефону належить іншій особі, а не відповідачу. [PERSON] зверталась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості були внесені до ЄРДР. Невстановлені особи використовували рахунок, оформлений на ім`я відповідача для перерахування коштів, в тому числі, отриманих відповідно до спірного кредитного договору з використанням персональних даних відповідача. У період 2019 року невстановлені особи ініціювали неналежні перекази з банківських рахунків [PERSON] на загальну суму більш ніж 150 000,00 грн. На підставі зазначеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2019 року між сторонами був укладений договір №190818-9007-1, відповідно до умов якого відповідачу позивачем був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 договору позика надається строком на 30 днів. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, здійснивши переказ на платіжну картку відповідача емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, суму кредиту не повернула. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором №190818-9007-1 від 18.08.2019 станом на 30.03.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 16030,00 грн., яка складається із наступного: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1530,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 18.08.2019 по 17.09.2019 включно; 11500,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 18.09.2019 по 15.01.2020 включно. З даних електронних реєстрів вбачається, що позивач - «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» є юридичною особою, яка не перебуває в процесі припинення, та включене до Державного реєстру фінансових установ 10.02.2017 року як фінансова компанія, а тому має право надавати фінансові послуги відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними, доказів зворотного відповідачем надано не було. За таких обставин суд вважає, що договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Суд не приймає до уваги заперечення відповідача відносно того, що особа, яка заповнила заявку на сайті позивача від імені відповідача, діяла від імені [PERSON] не маючи повноважень представляти інтереси відповідача та укладати від її імені правочини в електронній формі. Згідно матеріалів справи, спірний договір в судовому порядку не визнався недійсним. Наданий відповідачем витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №12019150280000587 від 22.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, не містить відомостей щодо предмету доказування у даній справі, тому не може бути прийнятий судом до уваги. Посилання відповідача на лист ПАТ «Київстар», як на доказ того, що мобільний номер, який вказаний у спірному кредитному договорі, в момент укладення договору не належав відповідачу, судом відхиляється, оскільки зміст листа вказує на те, що у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 зазначений телефонний номер обслуговування знеособлено (анонімно), тобто не на контрактній основі і, відповідно, за [PERSON] як абонентом не був зареєстрований. Такі обставини не є беззаперечним доказом того, що відповідач не могла використовувати зазначений номер мобільного телефону у спірний період часу знеособлено (анонімно). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього договору. Згідно п. 3.3 договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 16030,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач приведені позивачем обставини не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Що стосується витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 8000,00 грн., долучено до матеріалів справи наступні копії документів: договір про надання юридичних послуг №01/06/2020-ФІ від 01.06.2020, укладений між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] ; додатковий договір №1 від 01.12.2020 до договору про надання юридичних послуг від 01.06.2020, укладений між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; акт приймання-передачі наданих послуг №38 від 05.01.2021 до договору про надання юридичних послуг від 01.06.2020, який має розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання юридичних послуг від 01.06.2020; платіжне доручення №170 від 05.01.2021. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved