Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю 'Авентус Україна', в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 54889 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю 'Авентус Україна' в сумі 31700,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. перебуває вищевказаний виконавчий напис. На думку позивача, приватний нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, а стягнута заборгованість за ним не є безспірною. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутості, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини не неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяв про розгляд справи за його відстутності не подавав. Суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не з`явилися. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 54889, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю 'Авентус Україна' заборгованості за кредитним договором №3241251 від 23.11.2020 року в розмірі 30900,00. Плата за вчинення виконавчого напису складає 800,00 грн. Всього до стягнення - 31700,00 грн. За загальним правилом статей 15,16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу Кредитний договір №3241251 від 23.11.2020 року не посвідчено нотаріально, а отже стягнення заборгованості за ним не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису, а тому останній слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved