Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

05 травня 2017 року та уточнено 25 лютого 2020 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних у розмірі 43 251,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 123 507,25 грн, та збитки у вигляді витрат на страхування предмету застави в розмірі 307 765,11 грн. Позовна заява мотивована тим, 03 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50011308, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит в сумі 325 090,02 грн, що на дату укладення договору складало еквівалент 39 395,30 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачеві кредит у повному обсязі. Умовами кредитного договору було визначено розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником та порядок нарахування відсотків за їх користування. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 50011308, згідно якого автомобіль Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , передано ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору 09 квітня 2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості, яку в добровільному порядку останнім сплачено не було. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017, скасовано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2016, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013, яка станом на 12.08.2015 становить 586 953,98 грн, та складається зі заборгованості за кредитом - 490 887,34 грн, штрафу - 65 018,04 грн, страхових виплат - 31 048,60 грн, звернено стягнення на предмет застави: автомобіль Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , шляхом його реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною в розмірі 650 180,03 грн. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача за кредитним договором стягнена рішенням суду не сплачена, звернення на предмет застави не здійснено, а тому з відповідача підлягають стягненню 3 % річних в розмірі 43 251,88 грн за період нарахування з 15.03.2017 по 20.02.2020 на суму боргу 490 887,34 грн; та втрати від інфляційних процесів в розмірі 123 507,25 грн за період нарахування з 15.03.2017 по 20.02.2020 на суму боргу 490 887,34 грн та сукупного індексу інфляції - 1,2516. Крім того, з відповідача підлягає стягненню страховий платіж за період з серпня 2015 року по квітень 2018 року, який залишився некомпенсований відповідачем на виконання п.п. 5.5, 5.6 кредитного договору, а саме: - страховий платіж за серпень-вересень 2015 року на суму 7958,31 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 05.08.2015. Платіжне доручення № 50008629 від 06.08.2015; - страховий платіж за вересень-жовтень 2015 року на суму 8035,70 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 03.09.2015. Платіжне доручення № 50008900 від 04.09.2015; - страховий платіж за жовтень-листопад 2015 року на суму 7775,05 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.10.2015. Платіжне доручення № 50009305 від 09.10.2015; - страховий платіж за листопад-грудень 2015 року на суму 8398,57 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 06.11.2015. Платіжне доручення № 50009628 від 06.11.2015; - страховий платіж за грудень 2015 року - січень 2016 року на суму 8669,08 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 07.12.2015. Платіжне доручення № 50010004 від 08.12.2015; - страховий платіж за січень-лютий 2016 року на суму 8597,16 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 11.01.2016. Платіжне доручення № 46 від 11.01.2016; - страховий платіж за лютий-березень 2016 року на суму 9464,18 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 05.02.2016. Платіжне доручення № 50007514 від 08.02.2016; - страховий платіж за березень-квітень 2016 року на суму 9677,01 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.03.2016. Платіжне доручення № 50007882 від 10.03.2016; - страховий платіж за квітень-травень 2016 року на суму 9484,26 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 08.04.2016. Платіжне доручення № 50008191 від 08.04.2016; - страховий платіж за травень-червень 2016 року на суму 9187,10 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.05.2016. Платіжне доручення № 50008547 від 11.05.2016; - страховий платіж за червень-липень 2016 року на суму 9123,10 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.06.2016. Платіжне доручення № 50008934 від 14.06.2016; - страховий платіж за липень-серпень 2016 року на суму 9062,86 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 11.07.2016. Платіжне доручення № 50009232 від 14.07.2016; - страховий платіж за серпень-вересень 2016 року на суму 9057,39 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 05.08.2016. Платіжне доручення № 50009499 від 05.08.2016; - страховий платіж за вересень-жовтень 2016 року на суму 9720,91 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 05.09.2016. Платіжне доручення № 50009863 від 07.09.2016; - страховий платіж за жовтень-листопад 2016 року на суму 9431,41 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 05.10.2016. Платіжне доручення № 50010241 від 06.10.2016; - страховий платіж за листопад-грудень 2016 року на суму 9330,93 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 07.11.2016. Платіжне доручення № 50010711 від 10.11.2016; - страховий платіж за грудень 2016 року - січень 2017 року на суму 9403,95 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.12.2016. Платіжне доручення № 50011102 від 12.12.2016; - страховий платіж за січень-лютий 2017 року на суму 9856,62 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.01.2017. Платіжне доручення № 37 від 11.01.2017; - страховий платіж за лютий-березень 2017 року на суму 9856,62 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.02.2017. Платіжне доручення № 402 від 13.02.2017; - страховий платіж за березень-квітень 2017 року на суму 9831,07 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.03.2017. Платіжне доручення № 707 від 13.03.2017; - страховий платіж за квітень-травень 2017 року на суму 9841,65 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.04.2017. Платіжне доручення № 1029 від 11.04.2017; - страховий платіж за травень-червень 2017 року на суму 9659,49 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.05.2017. Платіжне доручення № 1284 від 12.05.2017; - страховий платіж за червень-липень 2017 року на суму 9549,97 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.06.2017. Платіжне доручення № 1551 від 12.06.2017; - страховий платіж за липень-серпень 2017 року на суму 9476,95 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 12.07.2017. Платіжне доручення № 1833 від 14.07.2017; - страховий платіж за серпень-вересень 2017 року на суму 9391,17 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.08.2017. Платіжне доручення № 2108 від 11.08.2017; - страховий платіж за вересень-жовтень 2017 року на суму 9491,56 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 12.09.2017. Дебетове повідомлення від 13.09.2017; - страховий платіж за жовтень-листопад 2017 року на суму 9681,39 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 12.10.2017. Дебетове повідомлення від 13.10.2017; - страховий платіж за листопад-грудень 2017 року на суму 9719,72 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 09.11.2017. Дебетове повідомлення від 10.11.2017; - страховий платіж за грудень 2017 року - січень 2018 року на суму 9893,86 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 12.12.2017. Дебетове повідомлення від 13.12.2017; - страховий платіж за січень-лютий 2018 року на суму 10289,22 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 10.01.2018. Дебетове повідомлення від 11.01.2018; - страховий платіж за лютий-березень 2018 року на суму 9867,57 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 12.02.2018. Дебетове повідомлення від 13.02.2018; - страховий платіж за березень-квітень 2018 року на суму 9462,36 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 13.03.2018. Дебетове повідомлення від 14.03.2018; - страховий платіж за квітень-травень 2018 року на суму 9518,94 грн без ПДВ, на підставі рахунку від 17.04.2018. Дебетове повідомлення від 19.04.2018. Загальна сума грошових коштів, що підлягають компенсації витрат позивача на страхування предмету застави становить 307 765,11 грн без ПДВ. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість та збитки за кредитним договором, а також судовий збір в розмірі 7117,86 грн та 6000 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 21.11.2019 прийнято справу до провадження після повторного автоматичного розподілу, та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 10 липня 2020 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов, просив суд відмовити позивачу в позові, як на підставу заперечень посилався на те, що станом на 08.07.2020 рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 № 216/6556/15-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] , [PERSON] щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 виконано в повному обсязі та стягнено 586 953,98 грн (490 887,34 грн - заборгованість за кредитом, штраф - 65 018,40 грн, страхові виплати - 31 048,60 грн). Резолютивна частина вищевказаного рішення суду містить визначення розміру боргу без жодних посилань на будь-які еквіваленти у іноземних валютах, відповідно розрахунок позивачем суми боргу з урахуванням курсу долара США до гривні не відповідає вже встановленим судом обставинам. Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у стягненні пені та 3 % річних, зважаючи на стягнення з нього значної суми штрафу, яка є справедливою та відшкодовує завдані позивачу незручності. Також відсутні підстави для стягнення витрат на страхування предмета застави згідно вимог ст. 22 ЦК України. Ухвалою суду від 02.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Цибульський В.В. у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, вважає, що твердження відповідача щодо добровільної сплати ним суми заборгованості за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області № 216/6556/15-ц, є безпідставним, оскільки 08.05.2020 згідно кредитного повідомлення ТОВ «Порше Мобіліті» отримало 433 272,96 грн від реалізації об`єкту застави, які було розподілено на часткове погашення заборгованості суми кредиту, штрафу та відшкодування страхового платежу. Щодо сум страхових відшкодувань, то у відповідності до п.п. 5.5, 5.6 договору кредитування, відповідач зобов`язався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором, протягом усього його терміну. В тому випадку якщо відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки обумовлені договором страхування, вказаними в 5.5. договору, відповідач надав згоду і доручив позивачеві здійснити від імені і за рахунок відповідача плату страхових платежів на користь страхової компанії. Приймаючи рішення про звернення стягнення на предмет застави в погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 у справі № 216/6556/15-ц судами було враховано лише період до 12.08.2015, тоді як в даний час на розгляді справа за період з 13.08.2015. Просив розглядати справу без його участі, та задовольнити позов в повному обсязі. Разом з тим, на останні судові засідання представник позивача надавав суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в інших судових засіданнях, до суду не з`являвся, що на думку суду призводить до затягування судового процесу, без належного його обґрунтування, оскільки будь-які нові докази у справі суду не надаються, та відсутність представника позивача при наявності його попередньо наданої суду заяви про розгляд справи без його участі, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав, просив відмовити позивачу з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 03.12.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] було укладено кредитний № 50011308, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у сумі 325 090 грн, із цільовий використанням на придбання автомобіля Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] . Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування [PERSON] поручилась за виконання [PERSON] укладеного договору застави транспортного засобу № 50011308 від 12.12.2013, відповідно до якого вищевказаний автомобіль було передано ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013 (а.с.12-15, 24-28 т.1). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 31.10.2019, скасовано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2016 у справі № 216/6556/15-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03 грудня 2013 року, яка станом на 12 серпня 2015 року становила 586 953,98 грн, та складалася із заборгованості за кредитом - 490 887,34 грн, штрафу - 65 018,04 грн, страхових виплат - 31 048,60 грн, звернено стягнення на предмет застави: автомобіль Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2013, згідно договору застави № 50011308 від 12 грудня 2013 року шляхом його реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною в розмірі 650 180,03 грн. Стягнено в рівних частках з кожного з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 4663,50 грн (а.с. 33-40, 194-204 т.1). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. від 29.01.2020 ВП № 61111320, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 216/6556/15-ц від 14.01.2020. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50011308 від 03.12.2013, яка станом на 12.08.2015 становить 586 953,98 грн, та складається із заборгованості за кредитом - 490 887,34 грн, штрафу - 65 018,04 грн, страхових виплат - 31 048,60 грн, звернено стягнення на предмет застави: автомобіль Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2013, згідно договору застави № 50011308 від 12.12.2013 шляхом його реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною в розмірі 650 180,03 грн; та постановою від 30.01.2020 описано та накладено арешт на вищевказане майно (а.с.102-106, т.2). 08 травня 2020 року було реалізовано автомобіль Аudі, модель Q7, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2013 за ціною 433 272,96 грн, що підтверджується вхідним платежем (а.с.107, т.2). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017, відмовлено позивачу у стягненні з відповідача інфляційних витрат та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України у зв`язку з подвійним застосуванням штрафних санкцій. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Оскільки умовами договору визначено грошове зобов`язання у гривневому еквіваленті із урахуванням курсу долара на час здійснення чергового платежу, то знецінення гривні та стягнення інфляційних витрат не підлягають задоволенню. Разом з тим, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат на страхування предмету застави в розмірі 307 765,11 грн. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16. Таким чином, стягнення страхових платежів за період з серпня 2015 року по квітень 2017 року, які не компенсовані відповідачу не може бути упущеною вигодою,та не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed