Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 27 червня 2014 року Йосипівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис №1 Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває із відповідачем у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, на даний час вони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть. Вважає причиною припинення шлюбних відносин різні погляди на сімейне життя, обов`язки подружжя, виховання дітей. За викладених обставин на розірванні шлюбу наполягає та примирення не бажає. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. При цьому, до суду ними подані заяви, де [PERSON] підтримує позовні вимоги, [PERSON] їх визнає, просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 27 червня 2014 року Йосипівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис №1. При цьому, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » /а.с. 8/. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 9,10/. На даний час сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, відповідач дані вимоги визнає, подружжя має двох неповнолітніх дітей, з огляду на відносини, що склались між ними, суд вважає що подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як останніх та неповнолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв`язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved