Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить скасувати арешт з нерухомого майна, що належить [PERSON] , який помер [INFO] , реєстраційний номер обтяження 10898224, підстави обтяження: постанова Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження №24691952 від 24.02.2011 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач [PERSON] є спадкоємницею після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2020 року, актовий запис №167. У відповідності до довідки державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області позивач є єдиною спадкоємицею після смерті чоловік на майно у вигляді земельних ділянок, які належали спадкодавцю на праві приватної власності. Проте, за час життя на майно спадкодавця, що підтверджується зокрема відповіддю на адвокатський запит, в якому зазначено, що за результатами виконавчого пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження №24691952 з виконавчого листа №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банка» боргу у сумі 32\~085 грн. 95 коп.. 24.02.2011 рок державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №24691952, якою накладено арешт на все майно боржника. 01.02.2012 року виконавчий лист було повернуто, а 10.10.2012 року стягувачем було направлено повторно виконавчий лист до відділу ДВС та виконавцем було відкрито виконавче провадження №34713696. 26.04.2013 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що станом на 08.04.2021 року наявне чинне обтяження №10898224 про арешт всього нерухомого майна спадкодавця. Станом на 08.09.2021 року виконавчий лист №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, на примусовому виконанні у відділі ДВС не перебуває, тобто у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на викладені обставини та з метою захисту свого права власності, позивач звернулась до суду, оскільки зняти арешт у досудовому порядку немає можливості, в звязку з чим позивач просила зняти арешт з нерухомого майна померлого [PERSON] .. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача адвокат Каланжов В.І. не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2020 року, актовий запис №167. Факт, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.02.1993 року, актовий запис №65. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна №275621486 від 20.09.2021 року вбачається, що за життя померлому [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею - 0,4573 га., яка розташована на території Монашівської сільської ради, Білгород-Дністровський район, Одеська область, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5120884600:01:001:0351, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №008653, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 року та земельна ділянка площею 6,3347 га., яка розташована на території Монашівської сільської ради, Білгород-Дністровський район, Одеська область, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5120884600:01:002:0279, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №008653, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 04.08.2003 року. 25.06.2020 року позивач звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем за законом всього майна спадкодавця та 25.06.2050 року заведена спадкова справа №176/2020. З інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.09.2021 року №275621486 вбачається, обтяження всього нерухомого майна [PERSON] у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10898224, зареєстрований 02.03.2011 року, підстава обтяження постанова Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження №24691952 від 24.02.2011 року. Дане обтяження було накладено відповідно до виконавчого провадження №24691952 з виконання виконавчого листа №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банка» боргу у сумі 32\~085 грн. 95 коп.. 24.02.2011 рок державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №24691952, якою накладено арешт на все майно боржника. 01.02.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». 10.10.2012 року стягувачем було повторно направлено виконавчий лист №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банка» боргу у сумі 32\~085 грн. 95 коп. до відділу ДВС. 12.10.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №34713696. 26.04.2013 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до довідки Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.09.2021 року №67658/31-16 станом на 08.09.2021 року виконавчий лист №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, на примусовому виконанні у відділі ДВС не перебуває, тому у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем якого є позивач [PERSON] у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження та заборона відчуження всього нерухомого майна померлого. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, виконавчий лист №6-2625, виданий 03.12.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банка» боргу у сумі 32\~085 грн. 95 коп., на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебуває. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно не електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності по одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Крім того, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано зняття арешту з майна встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, спосіб який обрав позивач шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку є єдиним належним способом захисту таких прав та інтересів, як звернення з відповідним позовом до суду, оскільки внаслідок існування арештів, порушуються права позивача, як власника. З огляду на те, що на виконанні в органах державної виконавчої служби виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно спадкодавця [PERSON] не перебуває,\~збереження арешту спадкового майна чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні успадкованим майном, а отже суд вважає, що належне позивачу майно під арештом знаходиться безпідставно. Висновки за результатами розгляду справи Суд враховує, що наданими позивачем доказами підтверджено, що боржник помер, тобто його правоздатність припинена, на виконанні в органах державної виконавчої служби виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно спадкодавця не перебуває, наявність арешту на спадкове майно суттєво обмежує права позивача як спадкоємця, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про звільнення майна з-під арешту, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості.

Outcome: approved