Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, які втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач вказував, що позивач проживає у вказаній квартирі, у яку на підставі ордеру він разом з його покійною матір`ю вселились у 1969 році. Після смерті матері, особовий рахунок було переоформлено на позивача та внесено зміни до договору найму житлового приміщення. Вказує, що відповідачі більше 8 років не проживають у вказаній квартирі, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою. Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам ніхто не чинив. Відповідачі добровільно, на свій власний розсуд визначили собі інше місце проживання, при цьому, реєстрація відповідачів у вказаній квартирі порушує право позивача та інших членів сім`ї на вільне користування майном та створює значний тягар для позивача. У зв`язку з чим, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду від 05.11.2021 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, повідомив про згоду позивача на ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з`явились, повідомлялись належним чином з відповідним роз`ясненням процесуальних прав на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачами не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що згідно з ордером від 03.10.1969 [PERSON] , [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук) вселились у квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Ленінградської районної ради народних депутатів №173 від 20.03.1992 вирішено переоформити особовий рахунок на вказану квартиру на [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 02.04.1993, [PERSON] з 01.01.1971, [PERSON] , з 26.02.1992 зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом від 27.07.2016 відповідачі не проживають у вказаній квартирі протягом трьох років. А відповідно до акту від 20.08.2021 відповідачі не проживають у вказаній квартирі протягом восьми років. Також матеріалами справи підтверджується, що витрати по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг несе позивач з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Відомості щодо реєстрації права власності на вказану квартиру - відсутні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку, відповідно до ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом. На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідачі відсутній в спірному житловому приміщенні більше восьми років, без поважних причин, відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved