Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. \~ \~ \~ \~ 17 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного\~ суду\~ Харківської області\~ з вищевказаною позовною заявою. У судовому засіданні позивач, просив позов задовольнити. В обґрунтування\~ вимог зазначив, що [INFO] , в місті Харкові померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8.0546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325784000:03:000:0187, яка розташована на території Шевченківської селищної ради Куп`янського (колишньої Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського) району Харківської області. На вищезазначене майно [PERSON] склала заповіт на його імя , який посвідчений посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ніколаєнко А.С. , 27 липня 2020 року за реєстровим номером №594, Ним в строки, передбачені ст.1270\~Цивільного кодексу\~України, було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку він не отримав, в зв`язку з виявленими розбіжностями в державному акті на право власності на земельну ділянку, де прізвище спадкодавиці записане як [PERSON] , тоді як в інших правовстановлюючих документах (в свідоцтві про смерть) прізвище записане як [PERSON] . В адміністративному порядку виправити розбіжності в зазначеному правовстановлюючому документі не можливо. Тому, він звернувся до суду та просить встановити факт того, що державний акт на право власності на земельну ділянку виписаний на імя [PERSON] належить [PERSON] , померлої [INFO] , та визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні, представник позивача, адвокат Томчук Д.С. просив позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача : Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 18 січня 2022 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 лютого 2022 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того за клопотанням позивача по справі зроблено запит до нотаріальної контори за для з`ясування наявності заповітів, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача адвоката Томчука Д.С., свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини\~встановлені судом\~та зміст\~спірних правовідносин. Свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 08 червня 2021 року) засвідчує той факт, що [INFO] у місті Харкові померла [PERSON] . З закордонного паспорта (серія [NUMBER] , [NUMBER] ), картці платника податків, довідці Шевченківської селищної ради Харківської області від 18 січня 202 року вбачається, що дані документи видані на ім`я [PERSON] . За життя [PERSON] , отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 8.0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325784000:03:000:0187, (серія ХР №117057 від 03 липня 2004 року), зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №434, який виданий на ім`я [PERSON] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеної вище земельної ділянки. Відповідно до складеного заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ніколаєнко А.С. , 27 липня 2020 року за реєстровим номером №594, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 8.0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6325784000:03:000:0187 [PERSON] , [INFO] , який мешкає [ADDRESS] (а.с.10). З довідки №60 Шевченківської селищної ради Харківської області від 18 січня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , була зареєстрованою до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з нею за даною адресою зареєстрованих осіб (малолітніх та неповнолітніх осіб) не значилося (а.с.36). Листом №269/0/459-21 Держгеокадастру ГУД у Харківській області відділу у Шевченківському районі від 08 грудня 2021 року, засвідчено факт відмови позивачу щодо внесення змін до державного акту на земельну ділянку. До 2013 року внесення змін до державних актів виконувались шляхом роздруківки нових актів. З 2013 року державні акти на земельні ділянки не виготовлялися і не видавалися. Позивачу для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду (а.с.15). З постанови №775/02-14 наданої приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 29\~листопада 2021\~року вбачається, що позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з розбіжностями у прізвищі, ім`я та по батькові власника на правовстановлюючих документах, та запропоновано звернутися до суду. Наданою інформацією №70/01-16 приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 11 лютого 2022\~року засвідчено, що за даними спадкового реєстру є наявна інформація про заповіт, посвідчений Ніколаєнко А.С., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 27 липня 2020 року за реєстровим №594 на належну [PERSON] земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 6325784000:03:000:0187, яка знаходиться на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області на ім`я спадкоємця [PERSON] , від імені [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з помилкою допущеною в прізвищі на державному акті не видавалося (а.с.30-35). В судовому засіданні допитаний в якості свідка: [PERSON] засвідчив факт того, що [PERSON] знав тривалий час, остання працювала у колгоспі , отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи переклад приз віща з російської мови на українську при видачу документу , відбулась помилка в її написанні. Зазначив , що інші особи із прізвищем [PERSON] в селі не мешкають. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55\~Конституції\~України передбачено, що кожана \~особа має право на судовий захист. Стаття 81 Цивільного\~процесуального кодексу\~України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~Цивільного\~кодексу\~України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1\~ст.15\~Цивільного\~кодексу\~України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Щодо вимог про встановленню факту належності правовстановлюючого документу. Статтею 293\~Цивільного\~\~процесуального кодексу\~\~України передбачено, що суд в порядку непозовного\~ цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності\~ юридичних фактів, що мають значення\~ для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1, п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення\~ фактів родинних\~ відносин\~ між\~ фізичними\~\~особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі наданих суду доказів, пояснень свідка, суд дійшов до висновку що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, і документи видані на ім`я одної стосуються іншої. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючого документу, суд вважає необхідним задовольнити заяву в цієї частині. Щодо вимог стосовно визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд дійшов наступного. Відносини спадкування регулюються\~ Цивільним кодексом України, який вступив у дію\~ 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно п.п.10,23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом та що лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження з позовом про визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного\~кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини за парвилами ст.\~1218\~Цивільного\~кодексу України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . Відповідно до ч.\~1\~ст.\~1220\~Цивільного Кодексу\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Статтею 1233 Цивільного кодексу України передбачено ,що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті . Заповідач відповідно до ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб Пунктом 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від\~01\~липня\~2004\~року\~№\~1952-ІУ,\~однією\~із\~підстав державної\~реєстрації\~прав\~на нерухоме\~майно\~є\~рішення судів,\~що\~набрали\~законної сили,\~оскільки\~визнання\~права власності\~на\~нерухоме\~майно є прерогативою суду. \~За змістом\~ст.328\~Цивільного\~кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.\~1\~ст.\~126\~Земельного\~кодексу\~України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до вимог ч.\~3\~ст.\~200\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог, викладених в позові про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджено належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, у зв`язку з чим позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ Сплачені при зверненні судовий збір\~ суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved