Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

позивач 29.09.2021 р. звернулася до суду з позовом до відповідача та, з врахуванням уточнених 21.12.2021р. позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 3/5 частки заробітку (доходу ) відповідача, але не менше 200 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дітей. Позов мотивує тим, що з 2004 року перебувала у шлюбі з відповідачем, їх шлюб за рішенням суду від 15.05.2020 розірваний . За час перебування в шлюбі у них народилося дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Вона сама виховує двох дітей, однак не може забезпечити їм належний рівень життя та розвитку , тому змушена багато працювати та шукати додаткові заробітки. Відповідач є працездатним та може сплачувати аліменти на дітей, однак їй невідомо місце праці відповідача та розмір його доходу, так як вони не спілкуються. Як на підставу задоволення вимог посилається на положення ст.ст.141, 180 -184 СК України. 11.11.2021р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 21.12.2021р., та 31.01.2022р. відповідача подав відзив та пояснення на позов, згідно яких позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з нього аліменти на 2-х дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає , що в разі стягнення з нього аліментів в заявленому позивачем розмірі, з врахуванням розміру його заробітної плати, він буде залишений без засобів до існування, і така сума є для нього обтяжливою. Просить врахувати, що він бере активну участь у вихованні та забезпеченні дітей, зокрема провідує дітей та купує для них речі і необхідну техніку для навчання, та що позивач працевлаштована, а він працює на декількох посадах в різних підприємствах щоб забезпечити себе достойним заробітком. 24.12.2021р. позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач дійсно спілкується з дітьми, та при їх відвідуванні дарує солодощі, фрукти тощо. Однак дітей також потрібно забезпечувати канцелярським приладдям, оплачувати їх додаткові заняття, діти інколи хворіють, на що також потрібно додаткові витрати. Крім того вона щоденно готує дітям їсти, пере їх речі, веде домашнє господарство. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення , аналогічні викладеним в позовні заяві. Крім того позивач пояснила, що вона працює , її середньомісячний дохід становить 8 тис. грн., на утримання дітей вона витрачає в середньому біля 13 тис. грн. в місяць, тому утримувати дітей допомагають батьки, з якими вона проживає. Вона та діти фізично здорові, з відповідачем вони не проживають разом з 2016 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позов. Стверджує, що зустрічається з дітьми щотижня та під час зустрічей надає кожній з доньок від 200 до 500 грн. щотижня для їх особистих потреб, а також інколи купляє для дітей необхідний одяг. Пояснив, що інших дітей та утриманців не має, на да ний час проживає з іншою жінкою, фізично здоровий. За основним місцем праці отримує біля 7 тис. грн. в місяць, однак даних коштів мало, тому працює тимчасово на двох інших роботах, і його середньомісячний загальний дохід становить біля 15 тис. грн. Просить врахувати, що такі його доходи тимчасові, тому основним його доходом просить рахувати розмір заробітної плати за основним місцем праці. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Статями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що 17.09.2004 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який за рішенням суду від 15.05.2020р. розірваний. Згідно двох свідоцтв про народження , сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , В судовому засіданні також встановлено, що малолітні діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом зі своєю матір`ю - позивачем по справі, за адресом [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривні, з 1 липня -2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Як слідує з довідки про доходи від 13.12.2021р. , основним місцем праці відповідача [PERSON] являється відділ освіти, молоді та спорту Зимноводівської сільської ради, який перебуває на посаді майстра виробничого навчання, за яким йому за період з червня по листопад 2021р. нараховано заробітну плату в загальному розмірі 30 367,01 грн., що становить 5 061,17 грн. в місяць. Крім того, як слідує з довідки про доходи, [PERSON] також працює за сумісництвом у Львівській автомобільній школі ТОС інструктором індивідуального навчання водінню, якому за період червень-листопад 2021р. нараховано 41 324,69 грн., що становить 6 887,45 грн. в місяць. Також [PERSON] працює водієм не за основним місцем праці у КНП ЛОР ЛОЦ Екстренної медичної допомоги та медицини катастроф, де йому за період червень-листопад 2021р. нараховано 41 758,95 грн., що становить 6 959,82 грн. в місяць. Оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, оскільки сторони не проживають разом з 2016 року, діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Судом враховано, що відповідач проживає окремо від позивачки та дітей, являється працездатним та не має інших утриманців, має власні доходи та періодично надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи стан здоров`я дітей та їх вік, відсутність даних про наявність у відповідача на праві власності автомобіля, нерухомого майна, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2022 році, часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 2/5 частки заробітку (доходу ) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Щодо позовних вимог в частині про стягнення з відповідача 3/5 частки його заробітку (доходу ), але не менше 200 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, то такі в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки в разі їх задоволення, розмір аліментів, що підлягатимуть до стягненню з відповідача, буде надмірно великим та непосильним для відповідача. В даному випадку суд керується приписами ч.2 ст.182 СК України про те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також з відповідача в користь держави слід стягнути 908,00 грн. судового збору. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial