Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням суду від 21.10.2013 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON] [INFO] у розмірі 400,00 гривень щомісячно до повноліття дитини. Посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 181 СК України просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21.10.2013 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, вказуючи на те, що відповідач є на даний час здоровий, матеріальної допомоги на утримання доньки не дає, аліменти сплачує частково та не постійно. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставин, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він повністю сплатив заборгованість по аліментах, при цьому зазначав, що на даний час у нього важке матеріальне становище, вказував, що ніде не працює, доглядає за хворим батьком та бабусею, а тому сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивачка він не може. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Дитина на даний час проживає разом із позивачкою. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.09.2011 року. Рішенням Глибоцького районного суду від 21 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, встановлено, що державним виконавцем з відповідача на користь позивачки нараховано та стягуються аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто відсутня імперативна заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Причому законодавець не пов`язує таку зміну з існуванням певних умов, як то передбачених ст. 192 СК України. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, законодавець надав право позивачу визначати спосіб стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини. При цьому слід зазначити, що посилання відповідача на те, що він ніде не працює, має на утриманні непрацездатних батька та бабусю (навіть за умов доведеності цих обставин), не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Такі обставини враховуються при визначенні розміру аліментів. Не є підставою і для відмови у задоволенні позову відсутність заборгованості зі сплати аліментів. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 року в сумі 2 618,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати, стану здоров`я дитини та матеріального становища платника аліментів, слід змінити спосіб стягнення аліментів та визначити розмір аліментів в 1/4 частини від всіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд виходить із недоведеності позивачем можливості сплачувати відповідачем аліментів у розмірі 1/3 частки від свого заробітку. На підставі наведеного та

Outcome: partial