Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

26 жовтня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття,- стягнення розпочати з дня пред`явлення позову. В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі народилися діти, які на теперішній час є неповнолтініми та проживають разом з нею. Сімейне життя у сторін не склалось і, на даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час сама забезпечує дітей матеріально, однак коштів не вистачає, і тому звернулася з даним позовом до суду. Оскільки відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно ухиляється від виконання своїх обов`язків, просила позов задовольнити з викладених обставин та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей для їх повноцінного розвитку. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі - справи про стягнення аліментів. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Ухвалою судді від 26.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. В судове засідання позивач не з`явилася, надіславши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначила про те, що просить задовльнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився надавши суду письмову заяву, в якій зазначає про те, що позовні вимоги позивача визнає частково, не заперечує свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей.Проте сплата аліментів у сумі по 3000 грн на кожну дитину поставить його у скрутне матеріальне становище, адже він наразі є безробітнім, про що надає довідку про розмір доходів. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 15 липня 2008 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтв про народження дітей підтверджується, що відповідач по справі є батьком, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем за адресою [ADDRESS] . Позивачка працює в ТОВ «ТЕХНОТОРГ» та її середньомісячний дохід за останні 6 місяців до дня звернення до суду становить приблизно 5200 грн. Згідно довідки Миколаївського міського центру зайнятості , відповідач [PERSON] , перебуває на обліку як безробітній з 02 червня 2021 року та його дохід за період з 02.06.2021 по 31.12.2021 року становить 35 397,37 грн. За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини - наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 та ч.5 ст.183 СК України визначено, що суд визначає частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Однак з огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу з поважних причин, наявності інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін. Вирішуючи спір, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. Суд звертає увагу, що відповідач доказів неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає вважає розумним та справедливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 800 грн щомісячно на кожну дитину на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, про що стверджує сама позивач, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років на час розгляду справи становить 2618 гр і до кінця поточного року збільшиться до 2833 гривень. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 26 жовтня 2021 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial