Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

20.07.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла первісна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. В обґрунтування своїх первісних позовних вимог зазначає, що [PERSON] , є власником та проживає у житловому будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідачка на даний час зареєстрована але не проживає за вище вказаною адресою від 26.06.2020 року без поважних на то причин, крім того в житловому будинку з належними до нього будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано четверо людей, а саме: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] , онук - [PERSON] . Позивач [PERSON] , зазначає, що ні вона, а ні будь хто інший не чинять перешкоди відповідачу у користуванні та проживанні в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Підтримуючи вищевикладене, та у зв`язку з тим, що відповідач у спірному житловому будинку не проживає більше одного року, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірного житлового будинку, а підстав для збереження права користування житловим приміщенням за відповідачем протягом більше як шести місяців немає, тому вважає, що відповідач втратила право користування ним. Позивач [PERSON] просить суд задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі та винести рішення про усунення перешкод у користування власністю. 12.10.2021 до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви, позивач за зустрічним позовом зазначає наступне, 02 лютого 2007 року між [PERSON] , та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, від шлюбних відносин у них є двоє дітей з моменту укладання шлюбу, проживали та були зареєстровані разом у будинку відповідача, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 22.10.2020 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , було розірвано. Позивач за зустрічним позовом вказує, що у вище зазначеному житловому будинку зареєстровано четверо людей, а саме: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] , онук - [PERSON] . Таким чином позивач за зустрічним позовом зареєстрований за вище вказаною адресою. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , зазначає, що з моменту розірвання шлюбу позивач за первісним позовом [PERSON] , та [PERSON] , перешкоджають позивачу за зустрічним позовом [PERSON] , в проживанні у спірному будинку. У зв`язку з вчиненням перешкод в проживанні у будинку змушена була звернутися до відділу поліції з відповідною заявою. Крім того [PERSON] , вказує, що на даний час тимчасово проживає по [ADDRESS] без реєстрації, оскільки [PERSON] , не пускає жити у спірний вище вказаний будинок. Враховуючи вище викладене позивач за зустрічним позовом [PERSON] , не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з поважних на те причин, оскільки відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , створює перешкоди у користуванні та проживанні в цьому будинку, а тому просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням за вище вказаною адресою, шляхом її вселення до житлового будинку. 22.11.2021 року від представника позивача за первісним позовом [PERSON] , до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. В якому представник позивача за первісним позовом зазначає, що позивач в своїй зустрічній позовній заяві вказує, що її перешкоджають у проживанні у спірному будинку, однак даний факт не відповідає дійсності так як [PERSON] , у спірному житловому будинку не проживає більше одного року та не оплачує комунальні платежі та інше, а підстав збереження права користування житловим приміщенням за відсутності протягом більше як шести місяців немає у зв`язку з цим вона повинна вважатися такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Щодо того, що [PERSON] , вказує, що будь якого іншого житла у неї немає та їй немає де жити, даний факт теж не відповідає дійсності, так як відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності [PERSON] перебуває житловий будинок, загальною площею 77,90 кв.м., та житловою площею 37,30 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того представник позивача за первісним позовом зазначає, що під час збирання доказів щодо підтвердження факту тривалого не проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , представником 09.11.2021 року було направлено запит до Рукшинської сільської ради в якому зазначалося, чи зверталась в період часу з 25.06.2020 року по 23.03.2021 року [PERSON] , до сільської ради щодо перешкоджання в проживанні у будинку за вище вказаною адресою. Згідно відповіді Рукшинської сільської ради від 16.11.2021 року № 73, після складання акту від 19 березня 2021 року щодо не проживання [PERSON] , виник сімейний конфлікт між власником [PERSON] та [PERSON] . Також, представник позивача за первісним позовом вказує, що звертався із запитом до органів національної поліції про те, чи дійсно до них у період з 25.06.2020 року по 23.03.2021 року зверталася [PERSON] , і заявою про те, що її чинять перешкоди в проживанні у житловому будинку в якому вона зареєстрована. Однак відділ патрульної поліції надав відповідь про те, що [PERSON] , в своєму зверненні зазначає, що її забороняють проживати в даному господарстві, а отже на думку представника позивач за зустрічним позовом [PERSON] , навмисно перекручує обставини. Також, представник позивача за первісним позовом зазначає, що 22.10.2020 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області (справа № 724/1265/20) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та у своїй позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] , зазначила, що вони разом з відповідачем не проживають однією сім`єю з 25 червня 2020 року, хоча прописані та зареєстровані за однією адресою, але фактично проживають за різними адресами в одному селі та про будь-які перешкоди у користуванні майном у своєму позові про розірвання шлюбу не зазначає. Враховуючи вище викладене, представник позивача за первісним позовом просить суд у зустрічній позовній заяві [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення - відмовити в повному обсязі та задовольнити первісний позов [PERSON] . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд може розглянути справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2021 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано зустрічний позов разом з первісним та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. ст. 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити у його та позивача відсутності, подав до суду заяву, в якій первісні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 02.12.2022 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача за первинним позовом не визнала, свої зустрічні позовні вимоги підтримала повністю, розгляд справи просила здійснювати у її відсутності та відсутності її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПк України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до акту обстеження про не проживання особи за місцем реєстрації виданого Рукшинською сільською радою 14 грудня 2020 року № 369 встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] 1955 року народження зі слів сусідів, з липня 2020 року по даний час за адресою: [ADDRESS] не проживає. Проживає з дітьми у будинку брата за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Згідно листа Рукшинської сільської ради від 19.03.2021 року № 20, вказано, що згідно по господарської книги № 5, особового рахунку № [NUMBER] , сторінка 41 , власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] , [INFO] , та до складу сім`ї, станом на 19.03.2021 року входять: син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до акту від 19 березня 2021 року, складеного в складі старости с. Чепоноси [PERSON] , депутата сільської ради Гуцул Л.В., діловода [PERSON] , в присутності жителів села: [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що при огляді господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та опитування свідків було встановлено, що невістка - [PERSON] , [INFO] не проживає за вказаною адресою від 26.06.2020 року. Крім того, у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований за адресою: [ADDRESS] та власником якого є [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право на власність на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради від 11.05.2012 року, серія САС № 816324 встановлено, що власником житлового будинку загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до Витягу з державного реєстру прав виданого Хотинським комунальним районним бюро технічної інвентаризації від 11.05.2012 року житловий будинок загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , власник якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2012 року серія САС № 816324 , яке видане виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради. Відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки виданої виконкомом Рукшинської сільської ради від 02 грудня 2020 року № 353 зазначено, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] . Крім того, у відповідності до довідки виданої виконкомом Рукшинської сільської ради від 27 травня 2021 року № 142, зазначено, що [PERSON] , 1955 року народження дійсно є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акту від 29 червня 2021 року, який складено комісією в складі старости с. Чепоноси, Дністровського району, Чернівецької області [PERSON] , діловода [PERSON] , в присутності жителів [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначено, що станом на 29.06.2021 року за адресою: [ADDRESS] в присутності сусідів встановлено, що [PERSON] , 1985 року народження не проживає за місцем реєстрації в період з 26.06.2020 року по 26.06.2021 року. Відповідно до листа Рукшинської сільської ради від 29.06.2021 року № 50, сільська рада повідомляє, що в період часу з 2019-2020 роки за адресою: [ADDRESS] проживали наступні члени сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] [INFO] , онук - [PERSON] [INFO] , та станом на 29.06.2021 року [PERSON] , [INFO] у період часу з 26.06.2020 по 26.06.2021 року не проживає за вищевказаною адресою. Дослідивши матеріали справи, а також враховуючи той факт, що відповідач не укладала з позивачем ніяких угод, не бере участі в утриманні будинку, не проживає в ньому і не користується ним без поважних причин більше одного року, суд вважає, що [PERSON] втратила право на користування цим будинком. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятої в порядку п. 1 ч. 1 ст. 360-3, ч. 1 ст. 360-4, яка є обов`язковою до виконання всіма судами України, вбачається, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання». Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що причини не проживання відповідача [PERSON] у спірному житловому будинку внаслідок її проживання в іншій місцевості у зв`язку з роботою не ґрунтується на нормах закону (статті 3, 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») та спростовується матеріалами справи. За таких обставин, підсумовуючи вище викладене, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі, усунути перешкоди у користуванні власністю [PERSON] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. Щодо зустрічних позовних вимог, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, встановлено, що до ДОПВП № 2 м. Хотин ДРВП ГУНП в Чернівецькій області звернулася з усною заявою позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] та повідомила, що 25.06.2020 року громадянка [PERSON] , [INFO] забороняє її проживати в господарстві за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів справи, а саме: пояснень [PERSON] поданих до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, повідомлено, що [PERSON] вигнала її з господарства та не пускає до житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , однак в зазначеному вище господарстві [PERSON] зареєстрована. Згідно довідки по матеріалу зареєстрованому в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» журналі єдиного обліку за № 1284 від 23.03.2021 року вирішено перевірку по матеріалам ІПНП № 1284 від 23.03.2021 року припинити та роз`яснити стороні її право звернутися до суду із цивільним позовом. Позивач [PERSON] в обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що в вона в даний час проживає з дітьми в будинку свого брата за адресою: [ADDRESS] , а власного житла немає, і як доказ посилається на довідку № 299 від 08 жовтня 2021 року, відповідно до якої вона [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає, а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Будь якого іншого житла немає. Проте суд, дослідивши матеріали справи, не погоджується із такими доводами позивача за зустрічним позовом та її представника, оскільки як встановлено судом, згідно матеріалів справи, а саме: відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.11.2021 року за [PERSON] зареєстровано житловий будинок загальною площею 77,90 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є на 1/1 частку [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину ВВВ/640556 від 25.03.2004 року, що також і спростовує факт відсутності іншого житла, викладений у вищезгаданій довідці. У відповідності до листа Рукшинської сільської ради від 16.11.2021 року № 73, зазначено, що 19 березня 2021 року також було складено акт, щодо не проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , і як факт відповідно до матеріалів справи, саме після цього і виник сімейний конфлікт між позивачем за первісним позовом [PERSON] , 21.09.1955 року та відповідачем [PERSON] , яка стверджує, що її хочуть виселити з житлового будинку без її згоди. Відповідно до листа Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, зазначено, що в період з 25.06.2020 року по 23.03.2021 року до відділення поліції № 2 м. Хотин, Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області надійшла заява від [PERSON] , 1985 року народження, про те, що починаючи з 25.06.2020 року її свекруха [PERSON] , [INFO] жителька [ADDRESS] , забороняє проживати у вище зазначеному господарстві. Крім того, судом встановлено, що під час розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу [PERSON] було зазначено, що вони з відповідачем [PERSON] не проживають однією сім`єю з 25 червня 2020 року, хоча прописані (зареєстровані) за однією адресою, але фактично проживають окремо за різними адресами в одному селі. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, факт того, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - шляхом вселення є взаємовиключними, а також той факт, що [PERSON] вже визнано судом такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , тому суд вважає, що в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: approved