Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 28.01.2022 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку крім нього зареєстровані ще його дружина, [PERSON] , [INFO] , сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онука, [PERSON] , [INFO] . В той же час сини та онука хоч і зареєстровані в житловому будинку, однак в такому фактично з 2014 року не проживають. Через реєстрацію відповідачів у належному позивачу на праві власності будинку, обмежуються його права володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном на власний розсуд. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає позивачу оформити субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі відзиву на позов не подали. Позивач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення заперечень не висловив. Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії реєстраційного посвідчення, яке видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 29.10.1982 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] в ј частині зареєстрований за гр. [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про спадщину, виданого Нестеровською держнотконторою 23.10.1981 року, реєстраційний № 1381. З копії довідки № 2259, яка видана Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області 24.11.2021 року, вбачається, що згідно VI сесії XXI скликання від 04.10.1991 року «Про перейменування назв вулиць селища Куликів» частина [ADDRESS] , була перейменована на [ADDRESS] . З копії реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] , яке видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 08.04.2002 року, записаного в реєстру книгу № 6 за реєстровим № 805 (626), вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] частинах зареєстрований за гр. [PERSON] на праві особистої власності. З копії довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 165, яка видана Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області 25.01.2019 року, вбачається, що у даному будинку крім позивача зареєстровані ще [PERSON] , [INFO] , сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онука, [PERSON] , [INFO] . Сини та онука зареєстровані в житловому будинку, однак в такому фактично не проживають. З копій актів від 29.04.2021 року, 22.07.2021 року, 02.11.2021 року, вбачається, що відповідачі та [PERSON] , 2010 року народження, зареєстровані в [ADDRESS] , однак з 2014 року не проживають. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41\~Конституції України\~та ст.1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод,\~до якої\~Україна приєдналася\~17.07.1997\~р.\~відповідно до\~Закону №475/97-ВР\~від 17.07.1997р.\~Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,4,7\~та 11\~до Конвенції\~закріплено принцип\~непорушності права\~приватної власності,\~який означає\~право особи\~на безперешкодне\~користування своїм\~майном та\~закріплює право\~власника володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися належним\~йому майном,\~на власний\~розсуд учиняти\~щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідачі та [PERSON] , 2010 року народження, зареєстровані в [ADDRESS] , однак з 2014 року не проживають. Таким чином, судом встановлено факт відсутності відповідачів у житловому приміщенні протягом тривалого часу та суду не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності. За таких обставин позовну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, потрібно задовольнити. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідачів необхідно стягнути 992 грн. 40 коп.\~судового збору.

Outcome: approved