Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

14 червня 2021 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Радехівської міської ради Львівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в м. Радехів Львівської області помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті спадкодавця - [PERSON] , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Станинської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується наступним: Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №076151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 28 грудня 1999 року за №4185. З довідки №407 від 12.04.2021 року, виданої Старостою сіл Павлів, Станин Радехівської міської ради Львівської області вбачається, що: « [PERSON] , до дня смерті, [INFO] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з померлим були зареєстровані: [PERSON] , мати, [INFO] (померла [INFO] ). За даними Старости сіл Павлів, Станин Радехівської міської ради від імені померлого, [PERSON] , заповіт не посвідчувався. Однак, фактично, на момент смерті спадкодавця його неповнолітній син - [PERSON] проживав з батьком без реєстрації. Мати спадкодавця - [PERSON] , яка була зареєстрована з ним за однією адресою на момент смерті спадкодавця і, яка згідно ст.529 ЦК УРСР, також відносилась до першої черги спадкоємців, не приймала спадщину від сина, не вступала в управління спадковим майном після смерті сина (спадкодавця), за життя завжди стверджувала, що майно спадкодавця належить його сину. Про вказану обставину також свідчить зміст Заповіту [PERSON] від 30.03.2004 року, посвідченого секретарем Станинської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №25, згідно якого [PERSON] , серед майна, яке вона заповіла своїй внучці [PERSON] , 1982 р.н., не вказала земельних ділянок, які згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №076151 від 28.12.1999 року належали [PERSON] . Маючи намір оформити спадщину після смерті батька, позивач звертався до державного нотаріуса Медведюк З.С., однак нотаріус листом №158/01-16 від 21.04.2021 року відмовив у відкритті спадкової справи, у зв`язку з відсутністю доказів вступу в управління або володіння спадковим майном, неподанням заяви про відкриття спадщини у 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини, а також роз`яснив порядок звернення до суду. Просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки: площею 2,1708 гектарів (ріллі), площею 0,7896 гектарів (ріллі), площею 0,0987 гектарів (кормових угідь), в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , що помер [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії II-ЛВ № 076151 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4185 від 28.12.1999 року. Просить судові витрати віднести на сторону позивача (а.с.3-8). У підготовчому судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повномуобсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с.52). Відповідач [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.43). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в м. Радехів Львівської області, помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Станинською сільською радою Радехівського району Львівської області 05.02.2002 року (а.с.14). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18.09.1987 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 16.02.2000 року, шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1991 року жовтня місяця 01 числа, зроблено запис за №61 (а.с.16). Після смерті спадкодавця - [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Станинської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №076151, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 28 грудня 1999 року за №4185, з якого вбачається, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,0592 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). Відповідно до довідки №407 від 12.04.2021 року, виданої Старостою сіл Павлів, Станин Радехівської міської ради Львівської області, [PERSON] , до дня смерті, [INFO] , дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з померлим були зареєстровані: [PERSON] , мати, [INFO] (померла [INFO] ). За даними старости сіл Павлів, Станин Радехівської міської ради від імені померлого, [PERSON] , заповіт не посвідчувався (а.с.19). Згідно Заповіту [PERSON] від 30.03.2004 року, посвідченого секретарем Станинської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №25, земельний пай 2,4918 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №076150, виданого в грудні 1999 року Радехівською райдержадміністрацією, грошовий вклад, що знаходиться на збереженні в філії 6332-09 Павлівського відділення ощадбанку на рахунках і все інше майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право, заповіла [PERSON] 1982 р.н. (а.с.20). [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 16 грудня 2010 року Станинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.21). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 21 березня 2014 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з земельних ділянок площею 0,0988 га, площею 0,7884 га, площею 1,6045 га, що розташовані на території Станинської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності, серії ІІ-ЛВ №076150, який належав померлій [PERSON] (а.с.22-24). [PERSON] звертався до державного нотаріуса Медведюк З.С., однак нотаріус листом №158/01-16 від 21.04.2021 року, відмовив у відкритті спадкової справи, у зв`язку з відсутністю доказів вступу в управління або володіння спадковим майном, неподанням заяви про відкриття спадщини у 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини (а.с.25). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68226246 від 24.01.2022 року, після смерті [INFO] [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.55). З копій матеріалів спадкової справи №116/2011 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видно, що [PERSON] зверталась із заявою про прийняття спадщини до Радехівської державної нотаріальної контори, та відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 21 березня 2014 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з земельних ділянок площею 0,0988 га, площею 0,7884 га, площею 1,6045 га, що розташовані на території Станинської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта, серії ІІ-ЛВ №076150, який належав померлій [PERSON] , а також житлового будинку за адресою по [ADDRESS] (а.с.62). Окрім цього, факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу у володіння та управління майном, підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.102). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved