Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Адвокат Артюшкова О.О. в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , пов`язаних з її хворобою, діагноз «Герпетична інфекція. Стоматит. Орофарингеальний кандидоз». Вказує на те, що понесені позивачкою [PERSON] додаткові витрати, пов`язані з хворобою дочки [PERSON] , складаються із спеціального медичного обстеження дитини та придбання ліків, необхідних для її лікування. Відповідно, відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачці половину вартості понесених нею витрат на лікування дитини, що становить саме 5031, 50 грн. та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями відповідних документів (копіями чеків про придбання медичних препаратів, актами про надані медичні послуги і т .і.). З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5031 грн. 50 коп. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні пред`явлених до нього позовних вимог, не підтверджених медичними документами та квитанціями з урахуванням його майнового стану, сплати ним аліментів на утримання дітей в розмірі 6000 грн. та факт перебування на його утриманні двох непрацездатних батьків. 08.02.2022р. адвокат Артюшкова О.О. в інтересах позивачки [PERSON] скерувала на адресу суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 592 грн. 13 коп. Представник позивачки [PERSON] адвокат Артюшкова О.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги про одноразове стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 592 грн. 13 коп. Крім того, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу, в розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , пов`язаних з її хворобою, в розмірі 4 592 грн. 13 коп. При цьому зазначив, що з огляду на його майновий стан не згідний відшкодовувати позивачці витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 23.10.2019р. у цивільній справі №448/905/19. Від шлюбу в сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2019р. у цивільній справі №448/906/19 ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 грн. (по 2000 грн. на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2019р. і до досягнення дітьми повноліття. Дитина сторін дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, позивачкою [PERSON] . Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , за №367, така у період з 08.02.2021р. по 19.02.2021р. перебувала на стаціонарному лікуванні, повний діагноз «Герпетична інфекція. Стоматит. Орофарингеальний кандидоз». У зв`язку з хворобою дочки [PERSON] , позивачкою понесено додаткові витрати на її лікування. На підтвердженя фактично понесених витрат стороною позивача до матеріалів справи долучено чеки (квитанції) про купівлю медичних препаратів, акт про надані медичні послуги для пацієнта [PERSON] , 2006р.н., від 08.02.2021р., всього на загальну суму 9184,26 грн. Відповідно, половина вартості понесених позивачкою витрат на лікування дитини, становить 4 592, 13 грн. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з наведеної норми додаткових витрат на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. За змістом вищевикладеної норми, право на отримання додаткових витрат виникає у разі їх фактичного понесення або наперед. Предметом цього спору є стягнення фактично понесених витрат, позивачем є мати дитини, відтак істотною обставиною є встановлення факту понесення нею витрат, викликаних саме особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13.09.2017р. у справі №6-1489цс17, згідно із ч.1 ст.185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих оставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 756/14483/18. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненя аліментів» встановлено, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Доказами, які підтверджують наявність особливих осбавин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути зокрема документи, які свідчать про придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують таку необхідність. Розмір додаткових витрат має обґрунтовуватись відповідними документами. За нормами ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням наведених вище положень законодавства, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини дочки [PERSON] , пов`язаних з її хворобою, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підставний та підлягає до задоволення. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. У статті\~ 133\~ЦПК України\~перелічено види\~судових витрат.\~Судові витрати\~складаються із\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У відповідності\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України,\~оскільки позовні\~вимоги [PERSON] \~задоволено повністю,\~то з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~держави необхідно\~стягнути судовий\~збір у\~розмірі \~908\~грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, то на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивачки [PERSON] 1000 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved