Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 15 вересня 2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобов`язання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. [PERSON] кредит отримав, але свої зобов`язання по поверненню коштів не виконав. Відповідач [PERSON] уклала договір поруки з позивачем. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Станом на 05 травня 2012 року його прострочена заборгованість за кредитом склала 7 916 грн., прострочені відсотки -4 655 грн. 34 коп., прострочені відсотки, що внесені до позабалансових -1327 грн. 17 коп., прострочена комісія понад 31 день -2 738 грн. 01 коп., прострочена комісія, що віднесена до позабалансової -759 грн. 07 коп., пеня -1 366 грн. 91 коп., пеня позабалансова -60 468 грн. 67 коп. Загальна сума заборгованості складає 79 231 грн. 17 коп. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму в розмірі 79 231 грн. 17 коп. та понесені судові витрати в розмірі 792 грн. 31 коп. та розірвати кредитний договір №29 від 15.09.2008 року про надання споживчого кредиту, укладеного між ПАТ «Полтава-банк» та [PERSON] . 13.07.2012 року судом відкрито провадження по справі. 16.12.2012 року судом винесено заочне рішення, яким розірвано кредитний договір №29 від 15.09.2008 року, що укладений між ПАТ "Полтава-Банк" та [PERSON] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Полтава-Банк" р\\р [NUMBER] в ПАТ "Полтава-Банк" м.Полтава, МФО 331489, код ЗКПО 09807595 заборгованість за кредитним договором №29 від 15.09.2008 року у розмірі 79 231 грн. 17 коп., 792 грн. 31 коп. судових витрат, а всього 80 023 грн. 48 коп. 25.01.2022 року судом скасовано заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 16.10.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» до [PERSON] , [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення боргу по кредитному договору та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 03 лютого 2022 року на 10 годину 30 хвилин. 14.02.2022 року на адреску суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому [PERSON] визнав позовні вимоги частково, а саме: в частині стягнення з нього 7 916 грн. суми основного боргу, 4 655 грн.34 коп. суми відсотків за користування кредитом та 1 327 грн. 17 коп. суми комісії. В задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні представник позивача АТ «Полтава-Банк» Лукімський С.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кравець О.О. позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 7 916 грн. суми основного боргу, 4 655 грн. 34 коп. суми відсотків за користування кредитом та 1 327 грн. 17 коп. суми комісії. В задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. Крім того, просив суд в зв`язку з частковим визнанням позову, зменшити розмір стягнення судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду учасників процесу, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача АТ «Полтава-Банк» Лукімського С.М., представника відповідача [PERSON] адвоката Кравець О.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання кредиту №29, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 8000 грн. на строк до 14 вересня 2011 року зі сплатою 0,99% щомісячно (від початкової суми наданого кредиту), згідно тарифів банку. З наданих виписок банком по особистому рахунку [PERSON] вбачається що заборгованість за кредитом, що склала станом на 05 травня 2012 року складає 7 916 грн., прострочені відсотки - 4 655 грн. 34 коп., прострочені відсотки, що внесені до позабалансових -1 327 грн. 17 коп., прострочена комісія понад 31 день - 2 738 грн. 01 коп., прострочена комісія, що віднесена до позабалансової -759 грн. 07 коп., пеня -1366 грн. 91 коп., пеня позабалансова -60 468 грн. 67 коп. Загальна сума заборгованості складає 79 231 грн. 17 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит, але відповідач [PERSON] свого обов`язку не виконав. Також судом встановлено, що 15 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON] , в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків та штрафних санкцій. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачами належним чином зобов`язання не були виконані, то необхідно стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Полтава-Банк» 7 916 грн. суми основного боргу, 4 655 грн. 34 коп. суми відсотків за користування кредитом та 1 327 грн.17 коп. суми комісії, а всього 13 898 грн. 51 коп. А тому в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо нарахування банком інших штрафних санкцій, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Великою Палатою Верховного Суду у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, споживчий кредит Ліпіцькому Денису Миколайовичу в сумі 8 000 грн. був наданий строком на 36 місяців з 15.09.2008 року по 14.09.2011 рік. Тому нарахування процентів позивачем після 14.09.2011 року є неправомірними, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в даній частині. Крім того, з цих же підстав необґрунтованими є і позовні вимоги в частині стягнення позивачем з відповідачів простроченої комісії, які віднесені до позабалансової суми 759 грн. 07 коп. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14 зазначено, що ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 ст.10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, АТ «Полтава-банк» заявлено вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] пені у загальній сумі 61 835 грн. 58 коп. Проте з матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу з урахуванням процентів за користування кредитом становить 13 898 грн. 51 коп., яка складається з 7 916 грн. суми основного боргу, 4 655 грн. 34 коп. суми відсотків за користування кредитом та 1 327 грн.17 коп. суми комісії. Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір суми основного боргу, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в даній частині слід відмовити. Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Полтава-Банк» слід стягнути судовий збір по 198 грн. 07 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial