Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

18 листопада 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у жовтні 2020 року, під час переїзду з міста Чернігова до смт Варва, у неї було викрадено сумку з особистими речами, у якій знаходилися, зокрема: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Коли вона звернулась до Варвинського відділу поліції, їй порекомендували подати до міграційної служби заяву про втрату паспорта та видачу нового, що нею і було здійснено. В подальшому, з квітня 2021 року вона отримала повідомлення від ТОВ «КРЕДИТЕКСПРЕС ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ», що діє на підставі доручення від імені ТОВ ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ», з вимогою погасити заборгованість за невідомим їй кредитним договором, укладеним з ТОВ ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ». Позивач стверджує, що вказаний у вимозі кредитний договір №1100040746 від 22 грудня 2020 року укладеним з ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» від її імені шахрайським способом, оскільки вказаний правочин не відповідає її внутрішній волі, що свідчить про його недійсність. Згідно з повідомлення відповідача, станом на 31 серпня 2021 року борг по кредитному договору становить - 4 485 грн. На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману. Позивач вказує, що вона не укладала з ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» кредитного договору №1100040746 від 22 грудня 2020 року, не вчиняла ніяких інших дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, як і не здійснювала жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору від її імені третіми особами. У зв`язку з цим, позивач вважає правомірним звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати недійсним договір №1100040746 від 22 грудня 2020 року, укладеним між ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» та нею. Також просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат стягнувши з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000, 00 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 грудня 2021 року. Судове засідання, призначене на 24 грудня 2022 року, з підстав першої неявки до суду сторони відповідача, було відкладене на 21 січня 2022 року, яке в подальшому, за клопотанням сторони позивача, було відкладено на 16 лютого 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, забезпечивши явку свого представника. Представник позивача, - адвокат Зарічна Л.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, аналогічними змісту позову, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Додатково вказала, що крадіжка паспортних документів та банківської картки у її довірителя відбулись 20 жовтня 2020 року, однак, про це позивачу стало відомо пізніше, і лише в січні 2021 році остання заблокувала банківську картку. Будь-яких фінансових відносин з відповідачем позивач до цього не мала, грошових коштів не отримувала. Поповнення карткового рахунку готівкою здійснювали батьки позивача. Відповідач ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» свого представника у судове засідання не направили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 48, 49, 50). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 грудня 2020 року між ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1100040746, за умовами якого позивач отримала грошові кошти, на споживчі цілі, у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів, з 22 грудня 2020 року по 21 січня 2021 року, зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, в свою чергу [PERSON] зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними (п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 Договору №1100040746). Строк дії цього Договору визначається з урахуванням того, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє відповідно до умов цього договору, але в будь-якому випадку зобов`язання позичальника за цим Договором припиняються шляхом їх повного виконання (п. 2.12 Договору №1100040746). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником в Особистому кабінеті на сайті Товариства та зазначеної у Заяві (п. 3.1 №1100040746). Підписуючи даний Договір позичальник засвідчує, що він не обмежений в дієздатності, може укладати правочини від свого імені без відповідного узгодження з третіми особами та має всі права та повноваження, необхідні для укладення та підписання цього Договору; він в чіткий та зрозумілій формі отримав інформацію від Товариства, що вказано в ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та підтверджує, що надана інформація є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансової послуги, що надається Кредитодавцем; він повідомлений про свої права та обов`язки відповідно до Цивільного кодексу України, ЗУ «про захист персональних даних» та ЗУ «Про захист прав споживачів»; він ознайомлений з умовами Договору, договір відповідає його намірам та Позичальник повністю розуміє предмет та зміст цього Договору, а інформація, надана Кредитодавцем, забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання та користування нею; цей Договір укладений українською мовою, в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», та підписаний шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та з боку кредитодавця; внутрішні правила надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, Товариства є невід`ємною частиною цього Договору. З повним текстом внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, можна ознайомитися за посиланням httr://verocash.com.ua/rules.pdf. (п. 10.1, 10.1.1, 10.1.2, 10.1.4, 10.1.5. 10.7, 10.8 Договору №1100040746). Додатками до цього договору є: Додаток 1 - «Заява на укладення кредитного договору»; Додаток 2 - «Графік платежів»; Додаток 3 - «Форма надання інформації щодо виконання позичальником Договору», які також підписані сторонами по справі (п. 10.9 Договору №1100040746; а.с. 10-13) У розділі Договору «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ФЛЕКСІБЛ ФАЙНЕНШЛ СОЛЮШНЗ» з електронним підписом одноразовим ідентифікатором генерального директора: 89t09deo, а також, ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по-батькові, адреса, контактний номер телефону, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронна пошта, та електронний підпис одноразовим ідентифікатором: [NUMBER] [PERSON] . Як вбачається з виписки банку ТВБВ №10026/0657 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області по рахунку № [NUMBER] , належного позивачу [PERSON] , відповідачем вищевказані умови Договору були належно виконані, шляхом здійснення відповідного перерахунку 22 грудня 2020 року коштів у розмірі - 3 000 грн на рахунок платіжної картки позивача (а.с. 53-68). Отже, з наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. Відповідач надав кредитні кошти на рахунок позивача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що, як стверджує позивач, у жовтні 2020 року у неї викрали паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки, однак на підтвердження цього факту, стороною позивача надано виключно повідомлення Прилуцької місцевої прокуратури про внесення відомостей до ЄРДР за №42021271210000013 за фактом заволодіння коштами шляхом обману з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 190. Суд констатує, що вказаний документ не містить інформації яка б свідчила саме про крадіжку згадуваних документів та платіжної картки, та не підтверджує достовірно, що вказане кримінальне провадження з приводу заволодіння грошовими коштами стосується саме оспорюваного договору. Більш того, з виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що як до так і після 20 жовтня 2020 року її картковий рахунок поповнювався готівковими грошовими переказами (23.12.2020, 24.11.2020, 16.11.2020, 28.09.2020), здійснювались інші зарахування та списання коштів. Зарахування, аналогічні до зарахування від 22.12.2020 року за оспорюваним договором (а.с. 68) відбувались неодноразово, зокрема і до вказаної позивачем дати крадіжки документів (16.10.2020 р. зворот а.с. 65). Аналогічно, платіжна картка не була заблокована позивачем тривалий час, а факт доступ до неї сторонніх осіб будь-якими даними не підтверджений. Що ставить під сумнів твердження позивача про відсутність будь-яких фінансових відносин з відповідачем раніше, та відсутність її волевиявлення на прийняття умов по договору кредитування. Суд зважає, оскільки позивач [PERSON] не довела, що не підписувала договір про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а також не довела, що в неї було викрадено паспорт громадянина України, реєстраційний номер платника податків, як і не підтвердила, що вона втратила мобільний телефон з номером [NUMBER] , та банківську картку № [NUMBER] , не надала суду жодних доказів на підтвердження протиправних дій будь-яких сторонніх осіб при укладанні договору, в тому числі шахрайських дій третіх осіб щодо використання її персональних даних, а також доказів того, що розрахунковий рахунок, на який було перераховано кошти, їй не належить, а тому аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вказане свідчить про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed