Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

12.11.2021 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її спільного постійного проживання разом із [PERSON] , яка померла [INFO] на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини, за адресою: житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказано, що [INFO] померла матір заявниці - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом, зокрема на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою прийняття спадщини після смерті матері, вона звернулася до приватного нотаріуса, яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Натомість заявниця вказує, що з квітня 2020 року і на час смерті матері вони проживали однією сім`єю за місцем реєстрації останньої за адресою : [ADDRESS] . Через вік та стан здоров`я матір потребувала постійного стороннього догляду, тому заявниця постійно проживала з нею однією сім`єю, допомагала по господарству. Заявниця вважала, що прийняла спадщину після смерті матері фактично, тому за оформленням спадщини в шестимісячний термін після смерті спадкодавця не зверталася. Отже, у зв`язку з неможливістю отримати спадщину та одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вона змушена звернутися до суду із відповідною заявою для захисту своїх спадкових прав для встановлення даного факту. 17.11.2021 року відкрито окреме провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заявниця надала суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без її участі, вказала, що заявлені вимоги підтримує, які просить задовольнити з підстав, вказаних у заяві. Причини неявки представника заінтересованої особи суду невідомі. Дослідивши наявні у справі матеріали, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] померла в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] /а.с.10/, матір заявниці /а.с.6,7,8,9/, після смерті якої відкрилася спадщина за законом, зокрема, на земельні ділянки, площею 2,2621 га та 07592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.1,12,13,14/. Спадкоємцем за законом першої черги померлої є заявниця у справі, яка звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців судом не встановлено. Так, приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Качан О.О. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини /а.с.15/. З копії паспорта заявниці [PERSON] слідує, що на момент смерті спадкоємиці зареєстрованим місцем її проживання була [ADDRESS] / а.с.7 /. Разом з цим, з акту старости Новогнрад-Волинської територіальної громади від 11.11.2021 року № 666 слідує, що [PERSON] з квітня 2020 року і на день смерті матері, [PERSON] постійно з нею проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вела з нею спільне господарство, доглядала до смерті і поховала за власний рахунок /а.с.16/. Дані відомості встановлено на підставі свідчень сусідів [PERSON] , [PERSON] /а.с.17,18/. Так, ст. 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на наявні докази та матеріали справи судом достовірно встановлено, що заявниця до дня смерті своєї матері, тобто на момент відкриття спадщини, спільно постійно проживали однією сім`єю за місцем реєстрації останньої. Оскільки встановлення вищезазначеного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, а саме, можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження наданими доказами, а також, приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості щодо здійснення права на спадкування в інший шлях, крім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає за можливе, задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved