Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив стягнути з останньої на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 466355,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 53359,58 грн, 3 % річних в розмірі 20778,41 грн, витрати на правничу допомогу та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2009 р. відповідач взяла в борг у позивача 17350,00 дол. США та 34000,00 грн, що підтверджується розпискою від 23.03.2015 р, згідно якої зобов`язалась повернути кошти до січня 2020 року включно. Відповідач не повернула вказані грошові кошти, що призвело до порушення прав та інтересів позивача. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 17.11.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 09.02.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, прийнято відмову від позову позивача в частині вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних, витрат на правничу допомогу, провадження у справі в цій частині закрито. В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч.1 ст. 211 ЦК України). Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, в серпні 2009 р. [PERSON] взяла у боргу в [PERSON] 17350,00 дол. США та 34000,00 грн та зобов`язалась повернути кошти в повному обсязі, починаючи з вересня 2015 р. по січень 2020 р., про що відповідачем було складено відповідну розписку від 23.03.2015 р. На претензію про повернення коштів, направлену 28.07.2021 р., відповідач не реагує. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13. Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно даної розписки, [PERSON] зобов`язалась повернути суму позики не пізніше січня 2020 р., однак, в порушення умов договору позики, взяті на себе зобов`язання не виконала і не повернула належні позивачу грошові кошти. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 545 ч. 2 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст. 545 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано (постанова Верховного Суду від 15.04.2019 р. у справі №308/4387/15-ц). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, а отже зобов`язана повернути позивачу суму боргу за договором позики від 23.03.2015 року. На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти заборгованності за договором позики від 23.03.2015 року в сумі - 466 355 грн. 00 коп. Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі - 4792 грн. 18 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved