Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , - два місяці з дня набрання рішенням законної сили; визнати за ним право власності на 13/25 часток житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 82,30 в.м., загальною площею 129,50 кв.м. з відповідною часткою надвірних будівель по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його батьку - [PERSON] належало 13/25 часток житлового будинку по [ADDRESS] . Батько позивача помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного нерухомого майна, яку прийняли у рівних частках по 13/50 часток позивач по справі та дружина померлого - [PERSON] , які постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дочка померлого - [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки постійно проживала в м. москва російської федерації, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. 31 грудня 2001 року мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та під час державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . [INFO] мати позивача [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 13/50 часток житлового будинку по [ADDRESS] та житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування поважності причин пропущення шестимісячного строку позивач зазначив, що дочка померлої та сестра позивача [PERSON] є громадянкою російської федерації. Між [PERSON] та позивачем була домовленість про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивача. Встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття або відмови від прийняття спадщини спливав 17 вересня 2012 року, проте через несвоєчасність прибуття сестри позивача до України, спадкоємці звернулися до нотаріальної контори лише 19 вересня 2012 року, тобто на два дні пізніше встановленого шестимісячного строку. Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. 19 вересня 2012 року позивачу було роз`яснено право звернутися до суду з питання визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Також позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину на частину житлового будинку по [ADDRESS] після смерті батьків через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2020 року витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , чи посвідчувався від їх імені заповіт, чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року замінено первісного відповідача Малороганську сільську раду Харківського району Харківської області її правонаступником Вільхівською радою Харківського району Харківської області. Ухвалою від 02 вересня 2021 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лаєвська Марине Леніківна у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того надала письмові пояснення про те, що позивач успадкував 13/25 часток житлового будинку по [ADDRESS] після смерті батьків, але через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Також, позивач бажає оформити право на спадщину після смерті матері - [PERSON] , але у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Сестра позивача [PERSON] спадщину не приймала та у майбутньому не має наміру її приймати. Представник відповідача Вільхівської селищної ради Харківського району Харківської області належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивач [PERSON] народився [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 26 липня 1964 року Палацом шлюбу м. Харкова народження; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 липня 1969 року Роганською селищною радою Харківського району Харківської області). Як вбачається з інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 23 грудня 2013 року № Л-348, житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної часткової власності: ?в 13/25 частках за [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01 жовтня 1991 року; ?в 12/25 частках за [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01 жовтня 1991 року; На земельній ділянці за вказаною адресою станом на 10 грудня 2013 року розташовані двоквартирний житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 129,50 кв.м., житловою - 82,30 кв.м., та надвірні будівлі: сараї літ. «В», «Д», «М», «О», літні кухні літ. «Б», «Г», погріби літ. «Е», «З», вбиральні літ. «Л», «М», огорожі № 1-5. Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Право власності на 13/25 часток житлового будинку по [ADDRESS] набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Відтак, відповідно до ст. 22 КпШС України, зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у набутому ними майні, частки [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку становлять по 13/50. Рішенням ІІІ сесії VІІ скликання Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області від 29 січня 2016 року вул. Комсомольська в с. Мала Рогань перейменовано на вулицю Харківську. Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на вищевказане майно був втрачений. [INFO] батько позивача [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 13/50 часток житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно інформації Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області від 01 березня 2019 року № 02-23/153 на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані його дружина - [PERSON] та його син - [PERSON] . Відповідно до вимог п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовідносини з приводу реалізації права на спадкування після смерті регулюються Цивільним Кодексом України в редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та його діти [PERSON] , [PERSON] . Згідно із ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено у «Методичних рекомендаціях, щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, та набули право власності в рівних частках на 13/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] кожний. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не має. Як вбачається з інформації Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області р.№ 2975/01.16 від 24 вересня 2020 року та постанови державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 531/02-31 від 23 лютого 2021 року в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] до держнотконтори заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини від будь-якої особи не надходили, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що 31 грудня 2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Згідно інформації Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області від 14 січня 2021 року № 61 на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] . Відтак, спадщину після смерті [PERSON] прийняла згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року його дружина [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 39/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] , з яких 13/50 часток - у порядку набуття права власності на майно, набуте за час шлюбу, 13/100 - у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , та житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] , відповідно до 1261 ЦК України, є її діти - позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] . Згідно постанови державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 531/02-31 від 23 лютого 2021 року, в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] до держнотконтори заяви про прийняття спадщини та /або відмову від прийняття спадщини від будь-якої особи не надходили, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину держнотконторою не видавалися. Вищевказаною постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , через відсутність даних про прийняття ним спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Судом встановлено, що позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] [INFO] , тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, який сплив 17 вересня 2012 року. Одночасно з позивачем до нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про те, що спадщину після смерті матері не прийняла, не має наміру приймати, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину за законом іншим спадкоємцем, який спадщину прийняв, сином [PERSON] . Заява [PERSON] нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 1-1181. Вказана заява також містить заяву [PERSON] про те, що остання не заперечує проти майбутнього позову [PERSON] про поновлення строку на прийняття спадщини після смерті матері і просить слухати справу у її відсутність. У зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , виходячи з такого. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц зазначено, що незначний часовий проміжок пропущення строку на прийняття спадщини є підставою для задоволення вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також, у вказаній постанові зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючі незначний проміжок часу (два дні), на якій пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, та обставини пропущення цього строку, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому суд частково задовольняє позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 13/25 часток житлового будинку по [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті батьків, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , що складається з 13/100 часток житлового будинку за вищевказаною адресою, в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. Реалізація позивачем своїх спадкових прав шляхом нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. При таких обставинах суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про визнання права власності на 13/100 часток житлового будинку після смерті батька [PERSON] . Часткове задоволення вказаної позовної вимоги обумовлено невірним визначенням позивачем обсягу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Одночасно з цим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на частину житлового будинку по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , виходячи з такого. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері після спливу шестимісячного строку. Таким чином, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272 ЦК України, станом на час розгляду справи позивача слід вважати таким, що не прийняв спадщину за законом після смерті матері. При таких обставинах, за відсутності доказів прийняття спадщини протягом шестимісячного строку після її відкриття, відсутні підстави визнавати позивача таким, що набув право власності на спадкове майно після смерті матері на 39/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] . На підставі викладеного і

Outcome: partial