Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

10.11.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - доньку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23 років. 10.11.2021 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано в провадження судді Коваленко І.В. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними розірвано, а спільна дочка є повнолітньою, однак продовжує навчання. Позивач стверджує, що їхня з відповідачем повнолітня дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Враховуючи, що у зв`язку з навчанням в університеті, дочка не може працювати та самостійно себе утримувати та забезпечувати всім необхідним, вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Крім того, позивач зазначає, що відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, інших осіб на його утриманні немає, а тому він має можливість сплачувати аліменти у розмірі ј частини його заробітку. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Спаський А.Ю. подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач не надає жодного доказу того, що дочка потребує матеріальної допомоги, а він, як відповідач, може таку допомогу надавати. Заперечував проти: доводів позивачки про перебування на її утриманні матері-пенсіонерки, оскільки особа, перебуваючи на пенсії, отримує відповідний розмір пенсії на своє утримання; факту перебування на утриманні позивачки неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, оскільки відсутні докази наявності будь-якої допомоги або її відсутності з боку батька дитини. Зазначав, що працююча позивачка не вказує розмір отриманого доходу, який би дав змогу встановити, що її матеріального забезпечення дійсно не вистачає на утримання повнолітньої доньки. Позивачка не надає жодного доказу щодо понесених нею витрат та/або її дочкою для навчання, а також розрахунку таких витрат, які вони планують понести на навчання у майбутньому; не зазначено на контрактній чи бюджетній основі навчається донька. В свою чергу, відповідач не має можливості сплачувати аліменти, оскільки зараз не працює, перебуває у шлюбі, на своєму утриманні має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньку дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Звертає увагу суду, що він сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття у повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. 09 грудня 2021 року позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. 17 лютого 2022 року представник відповідача - адвокат Спаський А.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09 червня 2007 року, актовий запис №624 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). З паспортних даних встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19) Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з довідки разом з позивачкою за даною адресою також зареєстровані мати позивачки - [PERSON] , та друга донька позивачки - [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №54076858 від 20.08.2021 року, старшим державним виконавцем Козятинського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Полончук Т.О. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1132/2008, виданого 20.08.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з виконанням рішення суду у повному обсязі. Згідно із довідкою від 20 вересня 2021 року, виданою Київським національним університетом будівництва та архітектури, [PERSON] являється студенткою 1-го курсу денного відділення скороченої форми навчання факультету інженерних систем та екології. Термін навчання в КНУБА з 01.09.2021 по 30.06.2024 рік. Наказ про зарахування в КНУБА №1308/г від 04.08.2021 року. (а.с.6) Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач [PERSON] у відзиві зазначив, що не погоджується сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки не має такої можливості по причині того, що він не працює, має на своєму утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньку дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування зазначених у відзиві обставин долучає свідоцтво про шлюб, зареєстрований 06.10.2011 року між відповідачем [PERSON] та громадянкою Молдови [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та громадянка Молдови [PERSON] ; довідку про реєстрацію місця проживання доньки дружини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання з 03 грудня і по теперішній час зареєстрована за місцем реєстрації відповідача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] ; індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] форми ОК-5, сформованої 31.01.2022 року, з якої вбачається, що, починаючи з серпня 2021 року у відповідача через відсутність заробітку страхові внески не сплачуються. Згідно із статтею 81 ЦПК України к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наявність повнолітньої дочки не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання, та потребує такої допомоги. Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, та спосіб їх стягнення, суд приймає до уваги, що позивачем обрано спосіб такого стягнення у частці від заробітку (доходу) відповідача, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права кожного зі сторін. Суд не вбачає підстав для відмови від позовних вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсного розміру його доходу, оскільки, як він вказує його неповнолітній син та донька дружини від першого шлюбу все ж таки перебувають на його утриманні. Так само, як і на утриманні позивачки перебуває молодша донька - [PERSON] , 2014 року народження, що ставить сторони у пропорційне становище. Водночас обидві сторони, посилаючись на наявність на їхньому утриманні інших дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не надали жодних доказів відсутності виконання другим із батьків цих дітей обов`язку їх утримувати у будь-який із способів, визначених у ст.181 Сімейного кодексу України. Ннадане в якості доказу свідоцтво про народження [PERSON] без перекладу на державну мову українського судочинства суд не приймає до уваги, оскільки дане свідоцтво видане «Придністровською Молдавською Республікою», яка є самопроголошеною, її статус визначений у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдова та Росії» [ВП] (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia) [GC], заява № 11138/10, пункти 99-112, від 23 лютого 2016 року. Суд вважає не доведеним посилання позивачки на наявність на її утриманні непрацездатної матері-пенсіонерки [PERSON] , оскільки надання в якості доказу копії пенсійного посвідчення без доказів розміру отримуваної пенсії, доказів, які б підтверджували те, що позивачка несе додаткові витрати на утримання своєї матері, суду не надано. Розмір своїх доходів позивачка також не надала. Разом з тим, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Враховуючи викладене вище, долучені сторонами докази на обґрунтування заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його доходів, що не суперечитиме вимогам закону та не порушуватиме прав кожної зі сторін, оскільки обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 10 листопада 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання - 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення 23-х років (у разі продовження навчання). За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved