Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свою позовну вимогу мотивує тим, що відповідач є її батьком. [INFO] їй виповнилося 18 років та на даний час вона продовжує навчання в «Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ» на контрактній основі. У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батька, а саме на: оплату за навчання, роїзд до місця навчання, за користування інтернетом для підготовки рефератів та підготовки до семінарів. Зазначає, що відповідач отримує страхові виплати та пенсію, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання в суд позову та на весь час її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/10 частини його доходів, оскільки у нього на утриманні є двоє дітей, яким він сплачує аліменти. Просив витребувати з Тернівського міського суду Дніпропетровської області копії рішень по справам № 194/46/19 та 194/63/21. Його дохід складає 15000,00 грн. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 184 від 17 жовтня 2006 року. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Відповідно до довідки «Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ» від 07 червня 2021 року, [PERSON] навчається у «Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ» на 1 курсі денної форми навчання на контрактній основі, стипендію не отримує. Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 січня 2021 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] від відповідача, досягнення нею 18 років, але її вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (оскільки він отримує дохід у вигляді пенсії та щомісячних страхових виплат, що встановлено рішеннями суду по справам № 194/46/19 та 194/63/21, що дозволяє йому утримувати себе та свою повнолітню дочку). Судом приймається до уваги та обставина, що відповідач отримує дохід. Судом також приймається до уваги те, що з відовідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), та на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймаються до уваги ті обставини, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього сина та повнолітню дочку, позовні вимоги визнає частково, отримує постійний дохід, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому,з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та повнолітньої дитини, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у зв`язку з продовженням нею навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14 грудня 2021 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача, становить 50 % заробітної плати (1/4 + 1/8 + 1/8), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial