Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення боргу, неустойки за користування грішми, стягнення не отриманого доходу (упущеної вигоди). Позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір позики грошей. За даним договором [PERSON] для власних потреб позичив у позивача 3 200 доларів США, що на момент отримання позики становило 88 640 гривень. Фактом одержання від [PERSON] грошей позичальником підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою на ім`я позивача в момент отримання коштів, за підписом свідка [PERSON] . У зазначеній розписці [PERSON] вказано суму позики 3 200 доларів США та дату повернення коштів - до 30.08.2020 р. Позивач зазначає, що внаслідок невиконання своїх боргових зобов`язань [PERSON] поставив [PERSON] та його сім`ю у скрутне матеріальне становище, так як позичені кошти були для позивача єдиним джерелом заощаджень, які він мав намір зберігати на депозитному валютному рахунку АТ "Ощадбанку" під 0,40 % річних. Відповідач знаючи про скрутне матеріальне становище позивача, продовжує незаконно володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд коштами [PERSON] , чим позбавив позивача можливості отримувати додатковий дохід у виді відсотків по деповитному валютному рахунку АТ "Ощадбанк" в розмірі 0,40 % річних, що становить в період з 30.09.2020 р. по 01.11.2021 р., 128 доларів США або 3 545 грн, 60 коп, які позивач просить стягнути з відповідача як неотриманий дохід (упущену вигоду). Додатково позивач просить стягнути з позивача 44 320 грн. неустойки у виді штрафу; 3 102 грн. три відсотки річних за користування грішми та 30 000 грн. за завдану моральну шкоду. Моральна шкода полягає в перенесенні позивачем з вини відповідача непомірних фізичних страждань та переживань, які спричинили порушення ним права власності, нормальних життєвих зв`язків у стосунках із рідними та близькими. Ухвалою суду від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. В ході судового розгляду заявлені позовні вимоги зменшив та просив стягнути із відповідача на користь позивача суму основного боргу - 88 640 грн., та 10 000 грн. моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань про відкладення судового засідання, до суду не надав. В ході розгляду справи відповідач позов визнав в частині стягнення з нього основного боргу в розмірі 88 640 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом достовірно встановлено, що 29.07.2020 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] кошти в сумі 3 200 доларів США, які зобов`язалась повернути до 30.08.2020 року, про що складено письмову розписку (а.с.12). 01.11.2021 року, [PERSON] надіслав заяву про досудове врегулювання спору про повернення боргу, пені за користування грішми, стягнення втраченої вигоди та неотриманого доходу, однак відомостей та доказів про її виконання, до суду не надано (а.с. 8). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Відповідно до боргової розписки від 29.07.2020 року, позичальник зобов`язується повернути позику в строк до 30.08.2020 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики та факту одержання грошей відповідачем [PERSON] 29.07.2020 року надано власноручно написану в момент передачі йому суми позики розписку. Даний факт підтвердив і допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , підпис якого також міститься в розписці. Статтями 526, 530, 626 - 631 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Виходячи з вищезазначеного, станом на 01 листопада 2021 року з відповідача [PERSON] підлягає стягненню основний борг, який складає 3 200 (три тисячі двісті) доларів США або 88 640 (вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок) гривень, що станом 01.08.2020 року згідно офіційно встановленого курсу Національного Банку України становив 27,7 гривень за 1 (один) долар США. Крім того, позивач зазначає, що з вини відповідача він переніс непомірні фізичні страждання та переживання, які спричинили порушення ним права власності, нормальних життєвих зв`язків у стосунках із рідними та близькими. Також, з вини відповідача у нього загострилися наявні хронічні захворювання, у зв`язку з чим [PERSON] був вимушений проходити періодичні лікування з приводу загострення астеноневротичного розладу, дисцикулярної екцефалопатії 2-ступєня та гіпертонічної хвороби 2-го ступеня, що призвело до перенесення позивачем непомірних фізичних страждань. На підтвердження факту завдання моральної шкоди [PERSON] , позивач надав до суду виписку із медичної картки стаціонарного хворого №967 від 04.06.2021 року, довідку війського-лікарської комісії №1657 від 10.08.2021 року, перевідний епікриз №6261 та виписний епікриз №8405 (а.с.14-18). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до тлумачень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 та відповідних змін і доповнень внесених Постановою ПВС України від 25.05.2001 року № 51 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі, в даному випадку [PERSON] , незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, тобто [PERSON] .. Заподіяна позивачу моральна шкода полягає в перенесенні ним з вини відповідача непомірних фізичних страждань та моральних переживань, які спричинили порушення права власності, нормальних жштєвих зв`язків у стосунках із близькими та рідними, внаслідок винних дій відповідача, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку між діями відповідача і фізичними стражданнями та моральними переживаннями позивача. Така шкода позивачем оцінюється у 10 000 гривень. Зазначений розмір моральної шкоди відповідачем було визнано в ході розгляду справи та він не заперечив проти їх відшкодування. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved