Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В червні 2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою, яку згодом уточнила, про визнання недійсним рішення житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2021 року та поновлення постановки на квартирний облік в чергу загального порядку. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 15.01.2021 року рішенням житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України [PERSON] разом із її донькою [PERSON] було знято з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила. Згідно листа від 01.02.2021 року № 702/981 [INFO] [PERSON] були повідомлені причини та підстави прийняття вищевказаного рішення, а саме: По-перше, що у [PERSON] в наявності є Ѕ частка в будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею якого 25,8 кв.м., житлова площа 13,8 кв.м., її частка складає 6,9 кв.м. А відповідно до п. 2.1 Постанови № 5 Рішення виконкому Ждановської міської ради від 16.01.1985 року № 43 «Про введення в дію Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень»: «Норма житлової площі для постановки на квартирний облік в розмірі 6 та менше квадратних метрів на одну особу»; По-друге, [PERSON] та її доньку знято з черги у відповідності зі ст. 40 ЖК України та п.п.1 п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень - «Громадяни знімаються з квартирної черги в випадку поліпшення житлових умов, в результаті чого відпала потреба для надання іншого жилого приміщення». По-трете, що у чоловіка [PERSON] в наявності є 1/3 частка приватної власності (9,16 кв.м.) у квартирі [ADDRESS] . Також [PERSON] було повідомлено, що 21.01.2021 року на адресу Донецького прикордонного загону надійшов незатверджений список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, оскільки нею було використано право на безоплатну приватизацію житла. З даним рішенням [PERSON] категорично не згодна, з таких підстав. З 21.01.2002 року [PERSON] перебувала в черзі на поліпшення житлових умов в Донецькому прикордонному загоні зі складом сім`ї 3 особи. У відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2021 року, індексний номер: 239810321 та 239811475 [PERSON] та її доньці [PERSON] належить 27/200 частки у будинку [ADDRESS] , що складає по 13,5/100 часток на кожну, а не Ѕ частина будинку. Підстава для державної реєстрації: договір міни (біржевий контракт) № 0206/01 від 02.06.1999 року, рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.08.2007 року № 2-1149/07. Згідно вказаного договору міни житлова площа будинку [ADDRESS] . Тобто на кожну з них приходиться по 6,9 кв.м. житлової площі. З листа Маріупольської міської ради департаменту по роботі з активами управління міського майна № 26.7.2-5442-26.7.1 від 25.02.2021 року за запитом адвоката Беккер М.І вбачається, що Розпорядженням Представника Президента України від 20.10.1994 року норма середньої забезпеченості житловою площею у всіх містах та районах Донецької області встановлена у розмірі 9,0 кв.м. житлової площі на одну особу, що не було враховано при прийнятті рішення житловою комісією Донецького прикордонного загону про зняття [PERSON] і її доньки з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила. Посилання житлової комісії на те, що [PERSON] поліпшила житлові умови безпідставні. З моменту перебування в черзі та на даний час її житлові умови ніяк не змінилися, вона не придбала інше житло, не отримала будь-яку спадщину тощо. Ніякого другого нерухомого майна у її власності немає. Також у листі було зазначено, що вона використала своє право на приватизацію, тому [PERSON] знаходиться у незатверджених списках осіб, які були отримані Донецьким прикордонним загоном 21.01.2021 року, яким погоджена виплата грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Однак рішення приймалося 15.01.2021 року, а списки були отримані 21.01.2021 року, тому зовсім незрозуміло яким же чином приймалося вищевказане рішення. Щодо використаної приватизації, то вона була частковою, що підтверджується листами АТ «Державного ощадного банку України» № 104.0490-50/2565 від 10.12.2020 р. та № 104.0490-50/256 від 10.12.2020 р. з яких вбачається що [PERSON] та її донька [PERSON] використали своє право на приватизацію частково, а саме: за адресою: [ADDRESS] у розмірі 1,54 грн., залишок невикористаного житлового чеку складає 2,66 грн. За адресою : [ADDRESS] приватизаційні чеки використані не були ні нею, ні її донькою. ЇЇ чоловік [PERSON] , також не використав свої приватизаційні чеки, що підтверджується довідкою АТ «Державного ощадного банку України» № 104.0490-50/2568 від 10.12.2020 р, з якої вбачається, що він у списках щодо приватизаційних житлових чеків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] відсутній. В квартирі [ADDRESS] частка належить її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2014 року виданого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. Перед прийняттям рішення [PERSON] було запропоновано листом Донецького прикордонного загону від 28.11.2020 року за № 704-10997 надати пакет документів з метою виплати їй компенсації за належне для отримання житло військовослужбовцям (військовослужбовцям запасу) та членам їх сімей відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 на підставі проведених поперчених розрахунків, і що мене планується виділення коштів в сумі 1183223, 10 грн. \~ \~ \~ \~12.12.2020\~року відбулося\~засідання житлової\~комісії [INFO] , на якому в присутності [PERSON] остаточно було розраховано розмір компенсації, який був зменшений, та прийнято рішення направити вищевказаний пакет документів щодо неї в Київ. Даний пакет документів було отримано для відправки [PERSON] , що підтверджується її розпискою. \~ \~ \~ \~Проте, на запит адвоката Адміністрація державної прикордонної служби України м. Києва повідомила наступне: її заяву на отримання грошової компенсації за належне їй та членам її сім`ї було зареєстровано в [INFO] 02.12.2020 року за № 25662 та за результатами розгляду матеріалів було встановлено факт наявності у її власності Ѕ частки квартири, розташованої у [ADDRESS] та 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] її чоловікові [PERSON] . Тоді як [PERSON] вже вказувала, що їй та доньці [PERSON] належить 27/200 частки у будинку [ADDRESS] , що складає по 13,5/100 часток на кожну, а не Ѕ частина будинку. Матеріали щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення було повернуто до Донецького прикордонного загону Держприкордонслужби. \~ \~ \~ \~ Згідно\~листа [INFO] №\~702/\~1372\~від 10.02.2021\~року на\~запит адвоката\~було повідомлено\~наступне:\~що за\~ результатами\~розгляду заяви\~та наданих\~документів [PERSON] \~не нараховано\~грошову компенсацію\~за належне\~для отримання\~жиле приміщення,\~оскільки нею\~ було\~використано право\~на безоплатну\~приватизацію житла,\~тоді як\~згідно рішення\~житлової комісії\~було вказано\~то,\~що \~вона поліпшила\~житлові умови,\~а про\~приватизацію взагалі\~не вказувалося,\~оскільки на\~засіданні 12.12.2020\~року це\~питання обговорювалось\~і жодних\~питань,\~що їй\~не належить грошова компенсація не виникало. За весь час перебування [PERSON] на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов, тобто з 21.01.2002 року по 15.01.2021 року жодного разу не виникало питань ні з приводу приватизації житла ні по нормі житлової площі. Весь цей період часу ні [PERSON] , ні її донька не перебували на черзі з приводу отримання житла в інших організаціях, що підтверджується матеріалами квартирної справи, в надії все-таки отримати житло. На підставі чого, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 24.06.2021 року позовну заяву залишено без руху. 05.07.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява на виконання зазначеної ухвали судді. Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та витребувано докази. 17.08.2021 року на адресу суду від представників Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшло клопотання в якому просили суд: відмовити у відкритті провадження за позовом [PERSON] , залишити похов [PERSON] без руху, для усунення недоліків, а у разі не усунення недоліків, прийняти рішення щодо його повернення. 15.09.2021 року на адресу суду від адвоката Беккер М.І., яка діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про заміну неналежного відповідача, а саме Житлової комісії [INFO] на 1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, в обґрунтування якої зазначила, що оскільки позивачу було надіслано саме рішення житлової комісії [INFO] від 15.01.2021 року та більш ніяких документів та пояснень, тому і було вказано відповідачем безпосередньо житлову комісію. Ухвалою судді від 20.09.2021 року у задоволенні клопотання представників Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про відмову у відкритті провадження у справі та залишення позовної заяви без руху, відмовлено. Заяву адвоката Беккер М.І., яка діє в інтересах [PERSON] про заміну відповідача, задоволено. 30.09.2021 року на адресу суду від представника військової частини [NUMBER] надійшло клопотання про залишення без руху позовної заяви [PERSON] , оскільки вона є такою, що не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначивши, що у відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань найменуванням відповідачем є військова частина [NUMBER] . 04.10.2021 року на адресу суду від адвоката Беккер М.І., яка діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про заміну неналежного відповідача, а саме 1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на військову частину [NUMBER] . Ухвалою судді від 04.10.2021 року у задоволенні клопотання представника військової частини\~ [NUMBER] про залишення позовної заяви без руху, відмовлено. Заяву адвоката Беккер М.І., яка діє в інтересах [PERSON] про заміну відповідача, задоволено. 08.11.2021 року на адресу суду від військової частини [NUMBER] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма житлової площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Стаття 48 ЖК України передбачає, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. У відповідності до п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради 11.12.1984 №470 на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. У відповідності до п.2.1 Постанови №5 виконкому обласної Ради народних депутатів та президіуму обласної ради профспілкових рад від 09.01.1985 року, введеного в дію рішенням виконкому Жданівської міської ради від 16.01.1985 року №43 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень норма житлової площі для постановки на квартирний облік в розмірі 6 та менше квадратних метрів на одну особу. Разом з тим, відповідно до п.1 розпорядження представника Президента України від 20.01.1994 року №27 «Про норму середньої забезпеченості житловою площею у Донецькій області» розмір середньої забезпеченості жилою площею у містах та населених пунктах Донецької області становить 9,0 кв.м. на одну особу. Тобто, в даному випадку наведені нормативно-правові акти розмежовують норми житлової площі для постановки на квартирний облік (зняття з квартирного обліку) 6 кв. м. та для забезпечення житловою площею під час отримання службового житла 9 кв. м. Під час прийняття рішення щодо зняття з квартирної черги позивача затвердженого протоколом №1 від 15.01.2021 року враховувалось наступні підстави. У позивача в наявності Ѕ частка в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого 25,8 м2, житлова площа -13,8 м2. Тобто частка позивача складає -6,9 м2 житлової площі. Крім того, у чоловіка позивача з 08.05.2012 року є 1/3 частка приватної власності (9,16 м2), а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , 2-х кімнатна, загальна площа 45,0 м2, житлова площа 27,5 м2. Таким чином, рішення шодо зняття з квартирної черги позивача прийнято в межах та спосіб передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами, тобто у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України. На підставі чого, просили відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. 09.11.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Беккер М.І. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. 15.01.2021 року рішенням житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України мене, [PERSON] , разом з її донькою [PERSON] було знято з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила. [PERSON] 21.01.2002 року було поставлено на квартирний облік в чергу загального порядку із складом сім`ї 3 особи. За весь цей час перебування її на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов з 21.01.2002 року по 15.01.2021 року жодного разу не виникало питань ні з приводу приватизації житла ні по нормі житлової площі. Весь цей період часу ні вона, ні її донька не перебували на черзі з приводу отримання житла в інших організаціях, що підтверджується матеріалами квартирної справи, в надії все таки отримати житло. \~ \~ \~ \~Щодо посилання відповідача на те, що нормативно-правові акти розмежовують норми житлової площі для постановки на квартирний облік (зняття з квартирного обліку) - 6 кв.м. та для забезпечення житловою площею під час отримання службового житла 9 кв.м. є тлумаченням виключно відповідача, а не як самої норми закону. З листа Маріупольської міської ради департаменту по роботі з активами управління міського майна № 26.7.2-5442-26.7.1 від 25.02.2021 року за запитом адвоката Беккер М.І вбачається, що Розпорядженням Представника Президента України від 20.10.1994 року норма середньої забезпеченості житловою площею у всіх містах та районах Донецької області встановлена у розмірі 9,0 кв.м. житлової площі на одну особу, і в даному нормативному акті їде мова саме про норму середньої забезпеченості житловою площею, а не про норму, яка встановлена для постановки на квартирний облік, і не про норму для забезпеченості житловою площею саме під час отримання службового житла. У відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2021 року, індексний номер: 239810321 та 239811475 [PERSON] та її доньці [PERSON] належить 27/200 частки у будинку [ADDRESS] , що складає по 13,5/100 часток на кожну, а не Ѕ частина будинку як вказано в листі Донецького прикордонного загону. Підстава для державної реєстрації: договір міни (біржевий контракт) № 0206/01 від 02.06.1999 року, рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.08.2007 року № 2-1149/07. Згідно вказаного договору міни житлова площа будинку [ADDRESS] . Тобто на кожну із них приходиться по 6,9 кв.м. житлової площі. З урахуванням того, що розпорядженням представника Президента України від 20.10.1994 року норма середньої забезпеченості житловою площею у всіх містах та районах Донецької області встановлена у розмірі 9,0 кв.м., а на [PERSON] та її доньку приходиться по 6,9 кв.м., вважає, що рішення житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2021 року є незаконним. Щодо належності чоловікові [PERSON] 1/3 частки приватної власності по [ADDRESS] , то воно виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2014 року виданого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., тобто лише у 2014 році. За цей час з моменту постановки на облік до 2014 року [PERSON] житло не було надано, грошова компенсація також не була сплачена, чим були порушені її права, передбачені статтею 47 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в якій вказано, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами. Також перед прийняттям рішення було запропоновано листом Донецького прикордонного загону від 28.11.2020 року за № 704-10997 надати пакет документів з метою виплати [PERSON] компенсації за належне для отримання житло військовослужбовцям (військовослужбовцям запасу) та членам їх сімей відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 на підставі проведених поперчених розрахунків, і що їй планується виділення коштів в сумі 1183223, 10 грн. 12.12.2020\~року відбулося\~засідання житлової\~комісії [INFO] , на якому в її присутності остаточно було розраховано розмір компенсації, який був зменшений, та прийнято рішення направити вищевказаний пакет документів щодо неї в Київ. Таким чином вважає, що [PERSON] має право на отримання грошової компенсації за належне для отримання жилого приміщення як військовослужбовцю звільненого в запас і тому рішення відповідача про зняття її з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила є безпідставним та незаконним. Ухвалою судді від 15.11.2021 року зобов`язано військову частину [NUMBER] надати суду завірені належним чином протокола засідань Житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.12.2020 року та 15.01.2021 року. 30.11.2021 року на адресу суду від представника військової частини [NUMBER] надійшов витяг з протоколу №8 засідання житлової комісії Донецького прикордонного загону від 10.12.2020 року та витяг з протоколу №1 засідання житлової комісії [INFO] від 15.01.2021 року. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. У відповіді Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 22.04.2008 року за №614-3103 на ім`я [PERSON] вказано, що остання перебуває на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов загального порядку по м. Маріуполь за №29 зі складом сім`ї 3 особи. (а.с.30-31). У листі Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 28.11.2020 року №704-10997 зазначено, що [PERSON] для отримання грошової компенсації за належне для отримання житло, необхідно надати відповідні документи до 07.12.2020 року, задля розгляду на засіданні житлової комісії прикордонного загону та направлення затверджених списків до Адміністрації Державної прикордонної служби України. (а.с.21-22). У заяві [PERSON] від 30.11.2020 року, адресованої голові житлово-комунальної комісії Донецького прикордонного загону, позивач надала свою згоду на отримання грошової компенсації за належне їй та членам її сім`ї житлового приміщення. (а.с.23-24). Відповідно до листа Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 01.02.2021 року за №702/981, [PERSON] повідомлено, що 15.01.2021 року відбулось засідання житлової комісії Донецького прикордонного загону та житловою комісією було прийнято наступне рішення: «На підставі ст.40 Житлового Кодексу України та п.26.1 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень, громадянку О. Спиридонову, разом з донькою, зняти з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила» та зазначено про те, що 21.01.2021 року на адресу Донецького прикордонного загону надійшов незатверджений список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, оскільки нею було використано право на безоплатну приватизацію житло. (а.с.19-20). У листі Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 25.02.2021 року за №26.7.2-5442-26.71 зазначено наступне: Згідно п.13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» на квартирний обліку беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольських міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. П.2.1 Постанови №5 виконкому обласної Ради народних депутатів та президіуму обласної ради профспілкових рад від 09.01.1985 року норма житлової площі для постановки на квартирний облік встановлена у розмірі 6 та менше квадратних метри на одну особу. Разом з тим, Розпорядженням Представника Президента України від 20.10.1994 року норма середньої забезпеченості житловою площею у всіх містах та районах Донецької області встановлена у розмірі 9,0 кв.м. житлової площі на одну особу. Відповідно до ст.47 ЖКУ норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. (а.с.25). У відповіді Державної прикордонної служби України СРУ від 11.02.2021 року за №702/940 на адвокатський запит зазначено, що [PERSON] на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в Східному регіональному управлінні не перебуває та не перебувала.(а.с.27-28). З відповіді Адміністрації Держприкордонної служби на адвокатський запит випливає, що з урахуванням наявності у власності військовослужбовця запасу [PERSON] та членів її сім`ї житла для постійного проживання в меїах норма житлової прлощі, матеріали щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщеннЯ було повернуто до Донецького прикордонного загону Держприкордонслужби. (а.с.29). З листа Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Держприкордонної служби від 05.07.2013 року за №721-4069, адресованого [PERSON] вбачається, що заява [PERSON] стосовно надання постійного житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] розглянута на засіданні комісії Донецького прикордонного загону, яке відбулось 02.07.2017 року та вирішено розподілити житлову площу в [ADDRESS] (трьохкімнатна, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м.), як постійну військовослужбовцю запасу [PERSON] , яка перебуває в черзі на поліпшення житлових умов загального порядку складом сім`ї три особи з 21.01.2002 року зі зняттям з квартирного обліку. (а.с.34). Відповідно до листа Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Держприкордонної служби від 26.06.2014 року за №721-3531 [PERSON] повідомлено, що військовослужбовці знімаються з квартирного обліку у разі поліпшення житлових умов, про що свідчить надання ордеру на постійне житло. [PERSON] перебуває в черзі на поліпшення житлових умов в Донецькому прикордонному загоні з 21.01.2002 року складом сім`ї 3 особи. В період з 2013 року по 2014 рік житлова площа до Донецького прикордонного загону не надходила тому і не видавалась. (а.с.36-37). З довідок від 10.12.2020 року за №№ 104.0490-50/2565, 104.0490-50/2568 виданих [PERSON] , [PERSON] випливає, що останні у списках щодо приватизації житлових чеків за адресами: [ADDRESS] відсутні. (а.с.38-39). В довідці за №104.0490-50/2565 від 10.12.2020 року зазначено, що [PERSON] використала житловий чек за адресою: [ADDRESS] на суму 1,54 грн., залишок невикористаного житлового чеку 2,66 грн., [ADDRESS] житловий чек не використала. (а.с.40). До матеріалів справи додано копію житлової справи, в якій містяться чисельні документи позивача та членів її сім`ї для зарахування як [PERSON] так і її чоловіка, доньки до списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зокрема наступні. (а.с. 41-138); У Витягу з протоколу №103 засідання житлової комісії від 21.01.2002 року зазначено, що прапорщика [PERSON] поставлено на квартирний облік в чергу загального порядку із складом сім`ї 3 особи від 21.01.2002 року. (а.с.119). Відповідно до рапорту, який міститься в копії житлової справи, [PERSON] прохала про зарахування її на квартирний облік як безквартирного для одержання жилої площі в м. Маріуполі, сім`ї з трьох чоловік, в тому числі вона, чоловік та донька. (а.с.42). Згідно довідки [PERSON] , її чоловіка [PERSON] , та доньку [PERSON] було зараховано в чергу на житлову площу (а.с.42). З заяв [PERSON] , [PERSON] , які містяться в копії житлової справи випливає, що останні не заперечували проти отримання [PERSON] житла за місцем проходження служби. (а.с.60-65). Наказом №56-ОС від 30.10.2009 року припинено (розірвано) контракт та виключено [PERSON] із списків особового складу та всіх видів забезпечення Інформаційного центру «Харків» (військова частина [NUMBER] ) у зв`язку зі звільненням за ст.26 ч.6 пункту «в» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) у відставку. (а.с.66). У відповідності з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2021 року, індексний номер: 239810321 та 239811475 [PERSON] та її доньці [PERSON] належить 27/200 частки у будинку [ADDRESS] . Підстава для державної реєстрації: договір міни (біржевий контракт) № 0206/01 від 02.06.1999 року, рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.08.2007 року № 2-1149/07. (а.с.137-138). Згідно договору міни від 02.06.1999 року, житлова площа квартири [ADDRESS] , загальна площа складає 25,8 кв.м. (а.с.135). Відповідно до\~ свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2014 року чоловікові позивача [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частка у квартирі [ADDRESS] . (а.с.133), про що також свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №235058092 від 02.12.2020 року. (а.с.132). Згідно Витягу з протоколу №5 від 02.07.2013 року засідання житлової комісії Донецького прикордонного загону розподілено житлову площу в [ADDRESS] (трьохкімнатна квартира, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м.) військовослужбовцю запасу [PERSON] , яка перебуває в черзі на поліпшення житлових умов загального порядку складом сім`ї три особи з 21.02.2002 року. (а.с.121-123). З Витягу з протоколу засідання житлової комісії Донецького прикордонного загону від 10.12.2020 року за №8 вирішено виплатити грошову компенсацію військовослужбовцю запасу [PERSON] складом сім`ї дві особи. Відповідно до п.4 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 «У разі використання військовослужбовцем або членами його сім`ї права на приватизацію раніше наданого жилого приміщення у неповному обсязі загальна площа жилого приміщення, яка підлягає компенсації, зменшується на площу, яка була безоплатно передана з державного житлового фонду у приватну власність військовослужбовця або членів його сім`ї ». Відповідно до наданих документів [PERSON] та [PERSON] приймали участь в приватизації. [PERSON] відповідно до копії технічного паспорту від 01.03.2003 № [NUMBER] разом з донькою приватизували частину будинку загальною площею 25,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ доля складає 12,9 кв.м. загальної площі. [PERSON] відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2020 №235058092 має 1/3 частку на двохкімнатну квартиру загальною площею 45,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Його доля складає 15,0 кв.м., загальної площі. Тобто загальна приватизована площа складає 12,9 +15,0 = 27,9 кв.м., сума до виплати складає: 40,0 кв.м. 27,9 кв.м.=12,1 *13612 грн. = 164705,20*1,5 =247057,80 грн. (а.с.196). Відповідно до Витягу з протоколу засідання житлової комісії Донецького прикордонного загону від 15.01.2021 року за № 1, вирішено виключити з квартирної черги по Донецькому прикордонному загону військовослужбовця запасу [PERSON] . Відповідно до Експлікації внутрішніх переміщень у [PERSON] в наявності Ѕ частка в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого 25,8 кв.м., житлова площа 13,8 кв.м. Тобто частка складає 6,9 кв.м. житлової площі. Крім того з даної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у чоловіка заявника [PERSON] з 08.05.2012 року є 1/3 частка приватної власності (9,16 кв.м.), а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , 2-х кімнатна, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., про шо не було повідомлено житлову комісію прикордонного закону. (а.с.197). Звертаючись до суду з виказаною позовною заявою позивач [PERSON] вважає, що такі діє відповідача є незаконними, тому повинна бути поновленою на квартирному обліку, так як за час перебування на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов з 21.01.2002 року по 15.01.2021 року жодного разу не виникало питань ні з приводу приватизації житла, ні по нормі житлової площі, тому має право на одержання житла для постійного проживання. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі статтями 34, 37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Встановлено, що позивач [PERSON] житловою площею за рахунок Донецького прикордонного загону не забезпечена. Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 24 порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Згідно п.29 зазначеного порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. При цьому дія пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. З вищевикладеного випливає, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, та члени їх сімей мають право на отримання житла, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Відповідно до п.3.12 Інструкції про організацію забезпечення житловим приміщенням в Державній прикордонній службі, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонної служби від 20.12.2007 року №1040 ( діючої на час виникнення спірних правовідносин 15.01.2021 року) військовослужбовці, які перебувають на обліку, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку в органі Державної прикордонної служби до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування органу Державної прикордонної служби у військовому комісаріаті та користуються правом позачергового одержання житла. Отже, наведена норма цієї Інструкції також передбачає підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у відставку. Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так слід зазначити, що 15.01.2021 року рішенням житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України [PERSON] разом із її донькою [PERSON] було знято з черги на поліпшення житлових умов, як таку що їх поліпшила, однак з приводу цього слід зазначити, що рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку з підстав поліпшення житлових умов є безпідставним, виходячи з наступного. Дійсно, [PERSON] та її доньці [PERSON] належить 27/200 частки у будинку [ADDRESS] , що складає по 13,5/100 часток на кожну з них, оскільки відповідно до договору міни загальна площа зазначеного будинку складає 25,8 кв.м., житлова площа 13,8 кв.м., тобто на кожну з них приходиться по 6,9 кв.м. житлової площі, а в зазначеному рішенні житлової комісії вказано, що позивачу належить Ѕ частина у будинку [ADDRESS] , що є хибним твердженням. Також, в зазначеному вище рішенні однією з причин зняття позивача з обліку вказано, що чоловікові [PERSON] [PERSON] належить на праві приватної власності 1/3 частка квартири [ADDRESS] і те, що вони не повідомили про це житлову комісію, однак те що [PERSON] належить 1/3 частка даної квартири не може свідчити, що позивач та члени її сім`ї полегшили житлові умови, так як [PERSON] набув право власності на цю частку квартири в порядку спадкування за законом. Крім того, позивач та її донька використали своє право на приватизацію частково, а не в повному обсязі і тільки за адресою: [ADDRESS] . Слід зазначити також те, що у відзиві відповідач зазначає, що у відповідності до п.2.1 Постанови №5 виконкому обласної Ради народних депутатів та президіуму обласної ради профспілкових рад від 09.01.1985 року, введеного в дію рішенням виконкому Жданівської міської ради від 16.01.1985 року №43 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень норма житлової площі для постановки на квартирний облік в розмірі 6 та менше квадратних метрів на одну особу. Разом з тим, відповідно до п.1 розпорядження представника Президента України від 20.01.1994 року №27 «Про норму середньої забезпеченості житловою площею у Донецькій області» розмір середньої забезпеченості жилою площею у містах та населених пунктах Донецької області становить 9,0 кв.м. на одну особу. Тобто, в даному випадку наведені нормативно-правові акти розмежовують норми житлової площі для постановки на квартирний облік (зняття з квартирного обліку) 6 кв. м. та для забезпечення житловою площею під час отримання службового житла 9 кв. м. Однак з таким твердженням не можна погодитись оскільки згідно розпорядження представника Президента України від 20.10.1994 року норма середньої забезпеченості житловою площею у всіх містах та районах Донецької області встановлена у розмірі 9,0 кв.м. житлової площі на одну особу і в даному нормативному акті йде мова про норму середньої забезпеченості житловою площею, а не про норму, яка встановлена для постановки на квартирний облік і не про норму для забезпеченості житловою площею під час отримання службового житла. Отже, на позивача та її доньку приходиться по 6,9 кв.м. на кожну, а не 9,0 кв.м. Таким чином, позивача було поставлено на квартирний облік в загальній черзі з 21.01.2002 року, та постановка на квартирний облік відбувалася згідно з чинним законодавством на той час і дане рішення не було оскаржено, з моменту постановки на облік по 15.01.2021 року у житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України жодного разу не виникало питань ні з приводу приватизації житла, ні по нормі житлової площі, а отже рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку з підстави поліпшення житлових умов є безпідставним. Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм, суд вважає за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2021 року про виключення позивача з квартирного обліку, з поновленням [PERSON] на квартирному обліку в чергу в загальному порядку, оскільки підстави для зняття її з квартирного обліку, на які послався відповідач, були відсутні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved