Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав відповідну заяву. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору купівлі продажу від 14.10.2020р.; копія акту прийому - передачі квартири за договором купівлі продажу від 14.10.2020р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1992р., зареєстрованого в реєстрі за № 4710; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1992р., зареєстрованого в реєстрі за № 4708; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 07.09.2021р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1992р., зареєстрованого в реєстрі за № 4710 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.1992р., зареєстрованого в реєстрі за № 4708 належить на праві власності житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0697 га, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 07.09.2021р. Так, 26.07.2021р. позивач домовився із відповідачем про купівлю за 110 000 гривень, належного відповідачу вищезазначеного житлового будинку та присадибної земельної ділянки. В цей же день вони уклали письмовий договір купівлі-продажу. Позивач передала відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та правовстановлюючі документи. Крім того, вони домовились, що на протязі десяти днів після підписання договору посвідчити укладений договір купівлі продажу в нотаріальному порядку. Таким чином, сторони домовилась про усі суттєві умови договору. Крім того, відбулося повне виконання договору. Через деякий час, позивач зв`язалась з відповідачем щоб домовитись про зустріч, але він відмовився, таким чином позивачу не вдається посвідчити зазначений договір купівлі продажу у нотаріальному порядку. У зв`язку із вищевикладеними обставинами представник позивача, вважає, що має всі підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки правочин між сторонами відбувся, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за позивачем. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємо згода за всіх істотних умов договору, покупець передала продавцю обумовлену суму, а продавець передав покупцю нерухомість в натурі. Позивач фактично вступила в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач запропонувала відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від неї обставин, зробити це не вдалося, оскільки відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушена була звернутися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку та земельної ділянки (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнати право власності на предмет договору вищезазначеного нерухомого майна, за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved