Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

19.11.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 30.11.2021 р. у порядку загального позовного провадження, витребувано докази по справі. 07.12.2021 р. ухвалу суду виконано (а.с. 39). 30.12.2021 р. справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання позивача про виклик свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 25.01.2022 р. залучено третю особу [PERSON] . Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрито спадкову справу. За життя [PERSON] склала заповіт, який вигототовлено секретарем виконкому Багатирської сільської ради. З тексту заповіту вбачається, що спадкодавець заповіла своєму сину [PERSON] , належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку згідно Державного акту на право власності ДН №059826. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом від 16 вересня 2016 року, посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, зареєстрованим в реєстрі за № 146 (копія заповіту додається), спадщину прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, заведена спадкова справа № 69 за 2021 рік Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (копія додається). Постановою від 27.10.2021 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна - земельну ділянку, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (копія постанови додається). З тексту постанови вбачається, що при вивченні заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 16 вересня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №146 [PERSON] , секретарем виконкому Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області було виявлено помилки при складанні заповіту, а саме: дата народження заповідача вказана 22.08.13938; в пункті 3. Зазначено: Заповіт прочитано, особисто мною, [PERSON] та власноручно мною підписано в присутності...», в супереч вимогам п.2 ст. 1248 Цивільного кодексу України, яким передбачено: «...заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним», чим порушено форму складання заповіту, тому заповіт не може бути прийнятий до провадження, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Отже, при складенні заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів секретарем виконкому Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Орлатою Л.В. допущено описки (помилки), а саме: в році народження [PERSON] , де зазначено « [NUMBER] » замість вірних «1938»; у пункті 3 взагалі зазначена невідома особа, яка не має жодного відношення до складення заповіту та до спадкодавця, вважаємо, що ПІП даної особи [PERSON] помилково не виправлені на [PERSON] . Також з пункту 1 заповіту вбачається, що [PERSON] заповідає своєму сину [PERSON] земельну ділянку, належну їй на праві особистої власності на земельну ділянку серії [NUMBER] у розмірі 6,380 га, та земельну ділянку згідно з Державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серія ЕЕЕ №294984 у розмірі 1,82 га. Проте [PERSON] є власником земельної ділянки згідно державного акту ДН №059826 загальною площею 6,380 га, до якої входить дві земельної ділянки, одна з яких 4,560 га., а інша 1,820 га., що підтверджується Державним актом та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дана обставина перешкоджає позивачу розпорядитися своєю власністю. [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з помилками, наявними в заповіті його матері. [PERSON] звертався до Великоновосілківського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності заповіту. Проте ухвалою суду від 12.11.2021 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки суд прийшов до висновку, що між сторонами існує спір про право щодо отримання спадщини після померлої [PERSON] . Враховуючи те, що позивач не має можливості виправити помилки в заповіті в позасудовому порядку та позбавлений можливості отримати спадщину, а відтак, вимушений звертатися до суду з позовною заявою належності [PERSON] заповіту, яким [PERSON] заповідала належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку згідно державного акту на право власності ДН №059826 у розмірі 6,380 га., посвідченого 16.09.2016 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Посилаючись на ст.ст. 215, 1257, 1251-1252 ЦК України, вказуючи, що при посвідченні заповіту секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області Орлатою Л.В. 16.09.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за №146 були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, встановлено особу заповідача, перевірено її дієздатність, підписано заповідачем, просить суд визнати дійсним заповіт від 16.09.2016 року, яким [PERSON] заповідала належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку згідно державного акту на право власності ДН №059826 у розмірі 6,380 га., посвідченого 16.09.2016 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за №146, просить суд визнати дійсним заповіт від 16.09.2016 року, яким [PERSON] заповідала належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку згідно державного акту на право власності ДН №059826 у розмірі 6,380 га., посвідченого 16.09.2016 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за №146. Позиція відповідача 15.12.2021 р. у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] , у якому він зазначив, що заповіт складений від імені [PERSON] посвідчено уповноваженою особою органу місцевого самоврядування проте без дотриманням вимог щодо посвідчення заповіту, визначених ЦК України та Порядком, зокрема заповіт [PERSON] самостійно прочитаний не був, оскільки п. 3 заповіту містить наступний зміст «Заповіт прочитано вголос, особисто мною, [PERSON] та власноручно підписано в присутності секретаря виконкому Багатирської сільської ради Орлатої Лариси Володимирівни, в приміщенні Багатирської сільської ради (с. Багатир, пр. Миру 23) в 10 год.00 хв. Отже, встановити, чи дійсно волевиявлення заповідача відповідало змісту заповіту на даний час неможливо, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 99-100, 104-106). Зміст відповіді на відзив 20.12.2021 р. відповідно до положень ст. 179 ЦПК України до суду надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] , у якому вважає посилання відповідача на ст. 1253 ЦК України помилковим, оскільки не було необхідності посвідчення заповіту при свідках. Наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 108-109, 110-113). Позиція третьої особи Треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору правом на надання пояснень не користались. Процедура розгляду У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, наддала пояснення, аналогічні викладеним у позиві та відповіді на відзив, зазначила, що свідок [PERSON] точно не пам`ятає обставин складання заповіту, а тому її пояснення не можна брати до уваги. З тексту заповіту можна встановити волевиявлення спадкодавця на заповідання земельної ділянки саме позивачу. Представник відповідача [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, зазначила про відсутність підстав для визнання заповіту дійсним, зі змісту спірного заповіту неможливо встановити волю заповідача, а тому у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Також, зазначила, що у встановленому порядку після судового рішення нею будуть надані докази щодо судових витрат, які проситиме стягнути з позивача на користь відповідача. Треті особа у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 130, 132, 133, 135138143,144) клопотань про відкладення розгляду справи або про проведення судового засідання за їх відсутності суду не надали, докази поважності причин неявки до суду відсутні. Суд вважає можливим розглянути справу без участі третіх осіб, зважаючи на їх обізнаність з датою, часом та місцем розгляду справи, а також на те, що їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду даного провадження. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 25.01.2022 р. показала, що заповіт має технічні помилки, у прізвищі « [PERSON] » та даті народження. Бабуся (спадкодавець) була з сином, свідків не було, вона ( [PERSON] ), як секретар, зачитала їй вголос заповіт, бабуся (спадкодавець) підписала. Вона не роз`яснювала спадкодавцю статті закону, зазначені у заповіті. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи,\~ оглянувши належним чином завірену копію спадкової справи № 69/2021 р. померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 40-96), судом фактично встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 42). На момент смерті проживала одиноко, за адресою [ADDRESS] , що вбачається з довідки від 01.04.2021 р. № 02-28-01929 (а.с. 42). Спадкоємцями майна [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 56), відповідач [PERSON] , [INFO] , що вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 54-55), третя особа [PERSON] , [INFO] , запис про народження № 24 (а.с. 147). Інші спадкоємці відсутні, чоловік спадкодавця, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , згідно даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 53). Вказані обставини сторонами не заперечується та не потребують додаткового доказування. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, у тому числі земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві особистої приватної власності, згідно Державного акта серії ДН № 059826, площею 6,380 га, кадастровий номер 1421280800-02-002-0160, 1421280800-02-002-0470 (а.с. 58). 24.03.2021 р. позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 40). 27.10.2021 р. позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 94). 31.08.2021 р. до нотаріуса надійшла заява відповідача [PERSON] , як спадкоємця за законом, який має право на обов`язкову частку спадщини, про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 63, 96). 27.10.2021 р. державним нотаріусом Кравець С.В. було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки під час вивчення заповіту, посвідченого 16 вересня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 146 [PERSON] , секретарем виконкому Багатирської сільської ради, Великоновосілківського району, Донецької області було виявлено помилки при складанні заповіту, а саме: дата народження заповідача вказана 22.08.13938; в пункті 3. Зазначено: «Заповіт прочитано вголос, особисто мною, [PERSON] та власноручно мною підписано в присутності...», всупереч вимогам п. 2 ст. 1248 Цивільного кодексу України, яким передбачено: «... заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним», чим порушено форму складання заповіту, тому заповіт не може бути прийнятий до провадження, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 96). В матеріалах спадкової справи дійсно міститься заповіт, складений у селі Багатир, Великоновосілківський район, Донецька область, 16.09.2016 р. о 09-30 хвил., у якому дійсно містяться помилки: дата народження заповідача вказана 22.08.13938; в пункті 3. Зазначено: «Заповіт прочитано вголос, особисто мною, [PERSON] та власноручно мною підписано в присутності...», всупереч вимогам п. 2 ст. 1248 Цивільного кодексу України, яким передбачено: «... заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним». У відповідній графі «Підпис» зазначено: [PERSON] , підпис. Міститься запис Секретаря виконавчого комітету Л.В. Орлатої про те, що цей заповіт посвідчено нею 16.09.2016 р., заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний у її присутності о 10-00 год., зареєстровано в реєстрі за № 146 (а.с. 47). З показань свідка [PERSON] вбачається, що спадкодавець заповіт не читала, їй його прочитала саме секретар ради Орлата Л.В., при цьому, положення ст.ст. 1234, 1241,1254,1235,1274,1276,1307 ЦК України не роз`яснювала. Зазначення дати народження заповідача та дані « [PERSON] », зі слів свідка, були технічною помилкою. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За змістом статті 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частин першої третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частиною 2 ст. 209 ЦК України визначено, що нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно ч. 1 ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. 11.11.2011 р. затверджено Наказом Міністерства юстиції України Наказом 3306/5 Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Розділом ІІІ вказаного Порядку визначено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом (п.п. 1.4). Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту (п.п.1.6). Натомість, у заповіті, який є предметом позову, відсутні будь-які дані, що заповіт прочитано в голос саме заповідачем [PERSON] , свідок [PERSON] , яка посвідчувала даний заповіт також зазначила, що заповідач вголос заповіт не зачитувала, положення статей 1234,1241,1254,1235,1274,1276,1307 нею заповідачу не роз`яснювались. І, хоча дату народження заповідача «22.08.13938», враховуючи, що правильною датою її народження « [INFO] » можна вважати технічною помилкою, яка є очевидною та саме по собі не може бути підставою недійсності заповіту, натомість не прочитання заповідачем змісту заповіту вголос, нероз`яснення заповідачу змісту ст.ст. 1241, 1307 ЦК України, свідчить про порушення порядку його складання, що свідчить про його нікчемність, відповідно до положень ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Відповідно до змісту пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. Підстави для застосування положень ст. 1253 ЦК України, на які посилається відповідач у відзиві відсутні, виходячи зі встановлених судом обставин. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час складання заповіту 16.09.2016 р., яким [PERSON] заповідала належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку згідно державного акту на право власності ДН № 059826, посадовою особою порушено порядок його посвідчення, в зв`язку з яким неможливо встановити волевиявлення заповідача. Вказане підтверджується самим змістом заповіту від 16.09.2016 р., поясненнями свідка [PERSON] , яка була посадовою особою на час його посвідчення. В силу закону даний заповіт є нікчемним, а тому законодавчі підстави для визнання його дійсним відсутні. Позивачем не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Щодо судового збору Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до відмовив в позові позивачу, підстави для стягнення на його користь судових витрат відсутні. Представник відповідача [PERSON] заявила, що нею у встановленому ЦПК порядку буде заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та будуть надані докази щодо понесення таких витрат відповідачем. З огляду на наведене, питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, судом не вирішується.

Outcome: dismissed