Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом. В обгрунтуваня позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 29.04.2010 року, від якого подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, протилежними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов`язки відносини припинені. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Дитина проживає з [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач як батько дитини зобов`язаний забезпечувати дитину матеріальною допомогою, однак угоди щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Позивач вказала, що [PERSON] інших осіб на утриманні не має, є працездатним та отримує достатній дохід для сплати аліментів. Враховуючи викладене, [PERSON] просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 29.04.2010 року; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , 2010 року народження у розмірі 2500,00 грн, але не менше 1/4 частини усіх видів його доходу. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.12.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач просила розгляд справи проводити без її участі. 16.02.2022 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без участі, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів не заперечує. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №455, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. З огляду на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789ХІІ від27.02.91року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом. В позовній заяві [PERSON] просить стягнути аліменти у розмірі 2500,00 грн, але не менше 1/4 частини усіх видів його доходу, однак визначення розміру аліментів одночасно у частці від доходу та у твердій грошовій сумі нормами СК України не передбачено. Враховуючи уточнення вимог про стягнення аліментів в частці від доходу, суд визначає розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в частині розірвання шлюбу в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А в частині позову про стягнення аліментів відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у розмірі 50 відсотків судового збору за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved