Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

02.02.2021 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила суд: стягувати щомісячно з [PERSON] ( [INFO] ,, РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5500,00 гривень, починаючи стягнення з 01.05.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягувати щомісячно з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5500,00 гривень, починаючи стягнення з 01.05.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат на навчання дітей, в розмірі 24 900,00 грн. Рішення суду в межах платежу по аліментам за 1 (один) місяць звернути до негайного виконання. Визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані наступним. Згідно позовної заяви, 15.01.2010р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського міського управління юстиції. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 р. по справі №521/15992/19 шлюб між сторонами було розірвано. У сторін по справі за час шлюбу народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю за місцем її реєстрації, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданим Фонтанською сільською радою 10.08.2021р. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дитину з 01.05.2021 (за минулий період) зазначила наступне. Відповідач самостійно визначив для себе розмір аліментів на утримання обох дітей у розмірі 6000,00 грн., які в добровільному порядку перераховувалися ним на рахунок позивачки, починаючи з серпня 2020 р. по квітень 2021 р., що підтверджується випискою з АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] від 29.06.2021 р. Однак, з 05.05.2021 р. відповідач, всупереч ст. 180 СК України, припинив добровільне утримання дітей (підтверджується вищевказаною випискою) та, як слідує з переписки сторін у застосунку «Viber» в період з 06.04.2021 р. по 11.05.2021 р., у відповідь на неодноразові прохання позивачки щодо перерахування аліментів за поточний місяць, ухиляючись від виконання свого прямого обов`язку - зазначив, що буде утримувати дітей належним чином лише за рішенням суду. Таким чином, у зв`язку зі свідомою відмовою сплачувати визначені ним же аліменти саме з травня 2021 року, що підтверджується листуванням в у «Viber» та випискою АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається останній платіж відповідача на дітей в сумі 6000 грн., що датований 08.04.21 року (тобто за квітень 2021), позивачка просить постановити рішення про стягнення аліментів за минулий період, тобто з травня 2021 року. Щодо обгартування розміру аліментів позивачка зазначила наступне. [PERSON] з 07.05.2021р. зареєстрований як ФОП, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.06.2021р. В розпорядженні відповідача перебуває Автомийка, що знаходиться за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 39/1 з офіційним сайтом https://grassmoika.com.ua. Вказана інформація підтверджується роздруківкою з сайту [INFO] та роздруківкою з сайту https://20.ua/. Склад за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, Вказана інформація підтверджується роздруківкою зі сторінки інтернет-магазину « [INFO] » в соціальній мережі «Instagram». З роздруківки сайту [INFO] , у власності відповідача знаходиться інтернет-магазин « [INFO] », з продажу товарів для автомийки. На підставі чого позивачка вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти у розмірі 6000,00 грн. щомісячно. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей відповідачка зазначила наступне. Влітку 2019 року, Сторони, перебуваючи у шлюбі звернули увагу на підвищений інтерес дітей до пізнання процесів та принципів функціонування комп`ютерних програм, а також до сфери інформаційних технологій в цілому. Враховуючи прагнення дітей до пізнання нової для себе галузі, Сторони вирішили надати можливість дітям розвивати здібності в сфері ІТ. Оскільки навчальна програма загальноосвітньої школи не могла в повній мірі задовольнити потреби дітей в розвитку здібностей у сфері інформаційних технологій, позивачка звернулася до закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ліцей "МЕЙН СКУЛ, де діти Сторін навчалися в період з вересня 2019 р. по грудень 2019 року, на підставі: Договорів про надання оплатних послуг у сфері повної загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів: №10-08-08/19 LMS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; №11-08-08/19 LMS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; Відповідно до вищевказаних договорів, вартість навчання дітей у вказаному закладі освіти складала 6000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Договорів про надання послуг по денному догляду за дитиною для проведення позашкільного навчання та інших видів розвитку дитини: №10-08-08/19 MS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; №11-08-08/19 MS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] . Відповідно до вищевказаних договорів, вартість навчання дітей складала 2900,00 грн. щомісячно за договором № 10-08-08/19 MS від 08.08.2019 року та 2000,00 грн. за договором №11-08-08/19 MS від 08.08.2019 року. Що підтверджується квитанціями про оплату. Враховуючи вищевикладене, позивачкою фактично було понесено витрати на навчання дітей на суму 49800 грн. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач має компенсувати половину вже понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, а саме 24900 грн. 18.10.2021 року відповідач подав до суду заяву в якій вказав, що просить розглядати справу за його відсутності. Заперечує проти стягнення додаткових витрат. Стосовно суми аліментів на утримання дітей, просить суд визначити суму аліментів на рівні передбаченим законодавством України та з урахуванням того, що на його утриманні знаходиться ще одна дитина [PERSON] , [INFO] . Не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, однак представник надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2010р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського міського управління юстиції. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2019 р. по справі №521/15992/19 шлюб між сторонами було розірвано. У сторін по справі за час шлюбу народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю за місцем її реєстрації, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданим Фонтанською сільською радою 10.08.2021р. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дитину з 01.05.2021 за минулий період. Суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог з наступних підстав. Ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Позивачкою не надано належних доказів, що у батьків дітей була домовленість між ними, щодо способу утримання дітей та з якого часу. Переписка у «Viber» не може слугувати доказом того, що у них була така домовленість та не може вважатися офіційною у зв`язку з тим, що не надано доказу оператором мобільного зв`язку, що вказаний номер належить відповідачеві. Також стосовно надання роздруківки, щодо перерахування відповідачем грошових коштів на користь позивачки також не може слугувати підтвердження добровільне сплачення грошей на утримання дітей, у зв`язку з тим, що у графі «Призначення платежу» вказано «переказ з картки на картку» і в жодному не зазначено, що кошти надходили, як «сплата аліментів». Та враховуючи, якщо б позивачкою були доведені офіційне звернення до відповідача, щодо утримання дітей позивачці потрібно, було позивачці заявити вимогу про стягнення певної суми за минулий час, яка була обумовлена між батьками, щодо утримання дітей з часу коли батько перестав надавати таку допомогу до дати подачі позову. Як встановлено ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява подана позивачкою 02.09.2021 р. тому позовні вимоги, щодо стягнення щомісячно з [PERSON] ( [INFO] ,, РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 01.05.2021 р. - відмовити. А датою з якою починається дата стягнення є дата подання позовної заяви 02.09.2021 р. Вказана помилка при обґрунтуванні та заявлені вказаної вимоги виникла з неправильним розумінням та трактуванням норм СК України представником позивача, який підготував вказаний позов. Стосовно обґрунтування та стягнення аліментів на утримання дітей суд задовольняє частково з наступних підстав. На теперішній час, відповідач надає фінансову допомогу на утримання дітей у розмірі, який може забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківська,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: ?стан здоров`я та матеріальне становище дитини; ?стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, суд приймає визнання позову відповідачем та задовольняє вимоги позивачки. Судом враховано під час визначення розміру аліментів, що [PERSON] з 07.05.2021 р. зареєстрований як ФОП, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.06.2021 р. На утриманні відповідача є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 24.07.2019 р., актовий запис № 470. Суд також враховує, що позивачка працевлаштована у ТОВ «Олсідз Блек Сі» та її середній заробіток складає 46755,66 грн. відповідно до довідки про доходи від 12.07.2021 р. № 02/224. Стосовно посилання позивачки на те, що в розпорядженні відповідача перебуває автомийка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з офіційним сайтом [PERSON] . Що вказана інформація підтверджується роздруківкою з сайту [INFO] та роздруківкою з сайту https://20.ua/. Склад за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, Вказана інформація підтверджується роздруківкою зі сторінки інтернет-магазину « [INFO] » в соціальній мережі «Instagram». З роздруківки сайту [INFO] , у власності відповідача знаходиться інтернет-магазин « [INFO] », з продажу товарів для автомийки. Суд не приймає вказані докази до уваги тому, що підтвердженням того, що відповідач є власником автомийки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з офіційним сайтом https://grassmoika.com.ua. та складу за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, доказами можуть бути лише офіційні документи, від органів, які реєструють право власності на майно з вказівкою назви підприємства, форми власності (тобто приватна, у формі товариства тощо), переліком засновників та їх частки, чи з відповідних реєстрів, однак таких документів позивачкою не було надано. Також позивачкою не було надано доказів, щодо доходів відповідача з податкової служби. Суд роз`яснює позивачці, що батьки мають рівні обов`язки з надання утримання дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку батьки забезпечують порівну, та враховуючи те, що позивачкою не було надано суду ніяких доказів того, що батько дитини має дохід, який дозволить йому сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позову, та про необхідність стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.09.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , 3000,00 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.09.2021 р. і досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182\~СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 ст.\~182\~СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Згідно ст.\~184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 5 ст.\~183\~СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стосовно стягнення додаткових витрат на утримання дітей, а саме стягнення 24900,00 грн. за оплату закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ліцей "МЕЙН СКУЛ, де діти Сторін навчалися в період з вересня 2019 р. по грудень 2019 року, на підставі: Договорів про надання оплатних послуг у сфері повної загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів: №10-08-08/19 LMS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; №11-08-08/19 LMS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; Відповідно до вищевказаних договорів, вартість навчання дітей у вказаному закладі освіти складала 6000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Договорів про надання послуг по денному догляду за дитиною для проведення позашкільного навчання та інших видів розвитку дитини: №10-08-08/19 MS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] ; №11-08-08/19 MS від 08.08.2019 року, щодо [PERSON] . Відповідно до вищевказаних договорів, вартість навчання дітей складала 2900,00 грн. щомісячно за договором № 10-08-08/19 MS від 08.08.2019 року та 2000,00 грн. за договором №11-08-08/19 MS від 08.08.2019 року, суд відмовляє з наступних підстав. Згідно ст.\~185\~СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових\~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Незалежно від того, що вказані договори були укладені під час шлюбу та були здійсненні виплати, щодо їх виконання, це є особистим вибором позивачки і не може бути стягнено вказані кошти, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм\~навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Тому позивачка могла направити дітей на навчання до державних навчальних закладів освіти де держава забезпечує безоплатне її отримання. Стосовно визначення місця проживання дітей суд задовольняє вказану вимогу на підставі наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно, як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Також, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що відповідач визнав повністю позовні вимоги, що стосуються визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в даній частині. Згідно\~з ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до п. 18 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Судом встановлено, що відповідач не заперечував, щоб діти проживали та були зареєстровані за місцем проживання позивачки. Крім того, у разі ухвалення судового рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, згода іншого батька на реєстрацію дитини не потрібна, що передбачено п.18 Правил реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 141 ч. 6\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 840,80 гривень за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів . Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: partial