Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~30.09.2016 до Вільнянського районного суд Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] .. [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 1416583,34 грн., а також суму судового збору у розмірі 21248,75 грн. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.12.2005 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 05Ж181, на підставі якого [PERSON] позивачем було надано грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання нерухомого майна нежитлового приміщення у сумі 66550,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,75 процентів річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 14.12.2025 з таким порядком надання траншів кредиту: п. 1.1.1.1.30965,00 доларів США з 12.12.2005 до 16.12.2006; пп. 1.1.1.2 35585 доларів США з 16.12.2005 до 29.12.2005. \~ \~ \~ \~ В якості забезпечення зобов`язань [PERSON] перед банком за договором кредиту, між [PERSON] та Банком був укладений договір поруки № 05Ж181-П від 15.12.2005, відповідно до умов п. 1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, але вказані зобов`язання не виконані. \~ \~ \~ \~23.12.2005 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно з якою сторони домовились викласти п.п.1.1.2.1 Кредитного договору в новій редакції зазначено новий графік погашення кредиту. 02.08.2006 між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005. згідно з якою сторони домовились викласти п. 2.4.1 у такі редакції: «сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту на рахунок № [NUMBER] в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» десятого числа щомісяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десять число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів відповідно до п. 2. 4 цього договору у попередні робочий день»; п. 3.1.1. кредитного договору викласти у такій редакції: «Протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договором, визначеним п.п. 1.3 цього договору, і за умови виконання позичальником своїх обов`язків, передбачених п.п. 3.3.1, 3.3.14 цього договору, відкрити позичальнику в ЗОФ АКБ « Укрсоцбанк» позичковий рахунок № [NUMBER] і видати позичальнику готівкові гроші в сумі кредиту в порядку, визначеному цим договором, і в такі строки: у разі надання позичальником заяви на одержання готівки протягом операційного часу кредитора в день її надання; у разі надання позичальником заяви на одержання готівки після закінчення операційного часу кредитора не пізніше наступного робочого дня». 11.11.2008 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно із якою сторони домовились з 20.10.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0 процентів річних. 02.11.209 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 4 про внесення змін до Договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно з якою п.п. 1.1.2.1. Кредитного договору викладено в новій редакції змінено графік погашення кредиту та викладено в новій редакції детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору станом на 06.07.2016 заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором становить 57014 доларів США 69 центів, що в еквіваленті становить 1416583гривні 34 копійки (курс НБУ Долар США станом на 06.07.2016 24,845936 грн.) та складається із: сума заборгованості за кредитом 40551 долар США 77 центів, що в еквіваленті становить 1007546 грн. 68\~коп.; сума заборгованості за відсотками 10036 доларів США 57 центів, що в еквіваленті становить 249367 гривень 98 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1763 долари США 25 центів, що в еквіваленті становить 43809 гривень 60 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 4663 долари США 10 центів, що в еквіваленті становить 115859 гривень 08 копійок. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.11.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10.05.2017 ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.11.2016 залишено без змін. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.12.2017 зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями у цивільних справа: за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, що перебуває в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя; за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки , що перебуває в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 17.02.2020 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Залучено до участі у справі в якості позивача АТ «Альфа-Банк» в порядку процесуального правонаступництва після реорганізації первісного позивача ПАТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.12.2020 цивільна справа № 314/6556/16 прийнята до провадження судді Мануйлової Н. Ю. через звільнення судді [PERSON] у відставку. 26.03.2021 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання припиненою поруку за договором поруки. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості 23.12.2014 у позичальника виникла прострочена заборгованість за сплатою відсотків, яка не була погашена, а відповідно строк користування кредитом сплинув через 60 днів 21 лютого 2015 року, і позичальник протягом 22 лютого 2015 року був зобов`язаний погасити кредит у повному обсязі, , сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав 23 лютого 2015 року, тому кредитор зобов`язаний пред`явити позов до поручителя [PERSON] протягом шести місяців відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, а саме до 23 серпня 2015 року. Однак, банк звернувся з позовом до поручителя [PERSON] лише у вересні 2016 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку від дати повернення кредиту у повному обсязі, тому наявні підставі для визнання припиненою поруки [PERSON] 03.06.2021 на електронну пошту суду від представника АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник банку зазначає, що вимога про припинення поруки за договором поруки не відповідає нормам закону та сталої судової практики, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій же валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною 4 статті 559 ЦК України трирічного строку для пред`явлення вимог до поручителя. Якщо банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж три роки після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим, представник банку зазначає, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу трирічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. 03.06.2021 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника АТ «Альфа-Банк» про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує на підставі поданих письмових пояснень.. 04.06.2021 до суду від представника позивача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник позивача [PERSON] адвокат Никоненко І. В. вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки порука припинилась. Так, представника відповідача посилається на редакцію ч. 4 ст. 559 ЦК України, чинну на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк, передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже і для відмови кредиторові у позові. Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав 23.02.2015, то кредитор зобов`язаний пред`явити позов до поручителя [PERSON] протягом шести місяців від цієї дати 23 лютого 2015 року, а саме до 23 серпня 2015 року, проте банк звернувся із позовом до поручителя [PERSON] лише у вересня 2016 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку від дати повернення кредиту у повному обсязі. З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що наявні підстави для визнання припиненою поруки [PERSON] 02.09.2021 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника АТ\~«Альфа-Банк» про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає та просить його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечує на підставі поданих письмових пояснень. 05.11.2021 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Никоненко І. С., у якій представник відповідача зазначає, що останній платіж на погашення кредиту був зроблений [PERSON] 23.12.2014, що підтверджується розрахунком позивача, доданим до позову. Отже, відповідно до умов кредитного договору, термін повернення кредиту у повному обсязі настав 23.02.2015 (через 60 календарних днів з моменту останнього платежу), тому [PERSON] заявляє про застосування строків позовної давності до вимог, заявлених у даній цивільній справі. Представник позивача зазначає, що у [PERSON] відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором за процентами (відсотками), штрафними санкціями, комісіями тощо за період з моменту настання терміну повернення кредиту у повному обсязі, а саме з 23.02.2015 до теперішнього часу, вимоги про стягнення заборгованості за цей період є безпідставними та не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. 15.12.2005 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 05Ж181, на підставі якого [PERSON] позивачем було надано грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання нерухомого майна нежитлового приміщення, у сумі 66550,00 доларів США 00 центів зі сплатою 12,75 процентів річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 14.12.2025 з таким порядком надання траншів кредиту: п. 1.1.1.1.30965,00 доларів США з 12.12.2005 до 16.12.2006; пп. 1.1.1.2 35585 доларів США з 16.12.2005 до 29.12.2005. Згідно із заявами на видачу готівки від 16 грудня 2005 року № 1 та від 20.12.2005 № 1 Банк виконав свої зобов`язання та надав позичальнику передбачені договором кредитні кошти, що сторонами не оспорюється. У якості забезпечення зобов`язань [PERSON] перед банком за договором кредиту, між [PERSON] та Банком був укладений договір поруки № 05Ж181-П від 15.12.2005, відповідно до умов п. 1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, але вказані зобов`язання не виконані. 23.12.2005 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно з якою сторони домовились викласти п.п.1.1.2.1 Кредитного договору в новій редакції зазначено новий графік погашення кредиту. 02.08.2006 між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005. згідно з якою сторони домовились викласти п. 2.4.1 у такі редакції: «сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту на рахунок № [NUMBER] в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» десятого числа щомісяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десять число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів відповідно до п. 2. 4 цього договору у попередні робочий день»; п. 3.1.1. кредитного договору викласти у такій редакції: «Протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договором, визначеним п.п. 1.3 цього договору, і за умови виконання позичальником своїх обов`язків, передбачених п.п. 3.3.1, 3.3.14 цього договору, відкрити позичальнику в ЗОФ АКБ « Укрсоцбанк» позичковий рахунок № [NUMBER] і видати позичальнику готівкові гроші в сумі кредиту в порядку, визначеному цим договором, і в такі строки: у разі надання позичальником заяви на одержання готівки протягом операційного часу кредитора в день її надання; у разі надання позичальником заяви на одержання готівки після закінчення операційного часу кредитора не пізніше наступного робочого дня». 11.11.2008 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно із якою сторони домовились з 20.10.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0 процентів річних. 02.11.209 між банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 4 про внесення змін до Договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005, згідно з якою п.п. 1.1.2.1. Кредитного договору викладено в новій редакції змінено графік погашення кредиту та викладено в новій редакції детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору станом на 06.07.2016 заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором становить 57014 доларів США 69 центів, що в еквіваленті становить 1416583гривні 34 копійки (курс НБУ Долар США станом на 06.07.2016 24,845936 грн.) та складається із: сума заборгованості за кредитом 40551 долар США 77 центів, що в еквіваленті становить 1007546 грн. 68\~коп.; сума заборгованості за відсотками 10036 доларів США 57 центів, що в еквіваленті становить 249367 гривень 98 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1763 долари США 25 центів, що в еквіваленті становить 43809 гривень 60 копійок; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 4663 долари США 10 центів, що в еквіваленті становить 115859 гривень 08 копійок. Згідно з частиною третьою статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до універсального правила, викладеного в частині третій статті 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з положеннями статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Відповідно до п 1.1.2.2. договору кредиту № 05Ж181-К від 15.12.2005 кінцевий термін погашення всіх траншів кредиту до 14.12.2025. Пунктом 4.5 укладеного між Банком та [PERSON] договору кредиту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7 (яким у свою чергу встановлено зобов`язання позичальника використовувати кредит лише на цілі, визначені п. 1.2 цього договору), 3.3.8 (яким у свою чергу встановлено зобов`язання позичальника слачувати кредитор проценти в розмірі, передбаченого п. 1.1.1. цього договору та комісії в розмірах, передбачених цим договором в порядку, визначеному п.п.2.5, 2.6, 2.8, 2.9. цього Договору та Тарифами) цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Тобто сторони самостійно врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання. З аналізу змісту пункту 4.5 договору кредиту випливає, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості. Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає Банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту\~у порядку, визначеному частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19). Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за договором кредиту позичальником було здійснено 20.11.2014. Із позовною заявою банк звернувся до суду 30.09.2016, тобто в межах строку загальної позовної давності. Разом з\~тим, після зміни строку виконання зобов`язання (20.11.2014 + 60 календарних днів + 1 робочий день) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору кредиту позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати. Позивачем, зокрема, заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачів розміру пені відповідно до вимог ст. 625 ЦПК України. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України розмір пені підлягає стягненню в межах одного року до пред`явлення позову. Позов надійшов до суду 30.09.2016. Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту та розрахунку пені за несвоєчасне погашення відсотків розмір пені розраховано за період з 05.07.2015 по 24.06.2016. Враховуючи зазначені обставини, суд в межах заявлених позовних вимог стосовно стягнення розміру пені та з урахуванням положень ч. 2 ст. 258 ЦК України приходить до висновку про стягнення розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 25.09.2015 до 05.07.2016 у розмірі 1431,73\~доларів США; розміру пені за несвоєчасне погашення відсотків а період з 25.09.2015 по 05.07.2016 в розмірі 3338,28 доларів США. Стосовно поруки відповідача [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України). Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. У такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого Банком строку для дострокового повернення кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18) також викладений висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання був змінений відповідно до п. 4.5 кредитного договору (20.11.2014 + 60 календарних днів + 1 робочий день) з 14.12.2015 на 20.01.2015, то позов до поручителя міг бути поданий до 20.07.2015, натомість дана позовна заява надійшла до суду 30.09.2016, тобто поза межами строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин). Таким чином, враховуючи те, що відбулася зміна строку виконання основного зобов`язання через неналежне виконання позичальником умов договору кредиту, а також те, що банком пропущений строк звернення до поручителя із цим позовом, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та визнання припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № 05Ж181-П від 15.12.2005, а отже і відмову у задоволенні первісного позову в частині пред`явлених позовних вимог до [PERSON] . Разом з тим, позов АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, необхідно стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 55358,35 доларів США, яка складається з: сума заборгованості за кредитом 40551 долар США 77 центів,; сума заборгованості за відсотками 10036 доларів США 57 центів; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 1431 долар САШ 73 центи; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 3338 доларів США 35 центів. Статтею 99\~Конституції України\~встановлено,\~що грошовою\~одиницею України\~є гривня.\~При цьому\~Основний Закон\~не встановлює\~заборони щодо\~можливості використання\~в Україні\~грошових одиниць\~іноземних держав.\~Суд має\~право ухвалити\~рішення про\~стягнення грошової\~суми в\~іноземній валюті. (Постанова ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 57014,69 доларів США, однак позов підлягає задоволенню на суму 55358,35 доларів США, тобто (55358,35х100)\~: 57614,69) на 96%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, складає (21248,75 х 96): 100 = 20398,80 грн. Суд,

Outcome: partial