Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача: індексацію заробітної плати з 1 вересня 2016 року по 26 лютого 2021 року; компенсацію невикористаної основної відпустки з 8 серпня 2017 року по 30 серпня 2019 року та додаткової відпустки з 2018 по 2021 роки, а також моральну шкоду в розмірі 10 тисяч гривень. Вимоги мотивує тим, що працював у школі. За час роботи йому не було нараховано та не сплачено зазначені виплати. Такі дії вважає протиправними. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено. Відповідач заперечував задоволення позову, оскільки вважає його безпідставним. Зокрема, зазначає, що відповідач не був обізнаний із наявністю у позивача статусу учасника бойових дій. Наявність інших видів нарахувань слід з`ясовувати, оскільки відповідач є правонаступником попереднього роботодавця позивача і не володіє інформацією щодо здійснених нарахувань та фактичних виплат. Проаналізував надані на дослідження матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області, отримував код платника податків та користується пільгами встановленими законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій. 9 серпня 2016 року позивача було призначено директором Вишпільської ЗОШ І-ІІ ступенів залишивши вчителем української мови та літератури. 23 лютого 2021 року позивача звільнено з посади вчителя української мови та літератури з 26 лютого 2021 року за угодою сторін. Вирішено виплатити працівникові компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за робочий період з 30 серпня 2019 року по 25 лютого 2021 року тривалістю 84 дні. 30 серпня 2019 року розпорядженням Вільського сільського голови позивача звільнено з посади директора Вишпільської ЗОШ днем прийняття такого рішення по переводу у Новопільську ЗОШ І-ІІІ ступенів. Представник позивача звертався із запитом до директора Новопільської ЗОШ та просив повідомити кількість днів невикористаної відпустки (щорічної та додаткової), що залишилась у працівника починаючи з 2015 року та яка частина їх лишилась не оплаченою. На запит надано інформацію про здійснення виплат за невикористану основну відпустку. Додаткова відпустка не надавалась, оскільки відповідні пільгові документи не надавались. Позивач звертався до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області із листом, яким просив виплатити заборгованість по компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки. Сільський голова листом повідомив наступне. 27 листопада 2020 року рішенням № 8 очолювана рада прийняла рішення, яким реорганізувала Вільську сільську раду шляхом приєднання до Оліївської. Всі прийняті рішення, розпорядження Вільської сільської ради знаходяться у архіваріуса на описі для передачі до архівного сектору Житомирської районної державної адміністрації на постійне зберігання. Оліївська сільська рада не володіє інформацією для розгляду та задоволення звернення позивача. Також, сільська рада повідомила листом від 9 листопада 2021 року, що всі документи, зокрема щодо заробітної плати позивача за 2020 рік, як вчителя Новопільського ліцею, Вільською сільською радою передано до Черняхівського архіву для постійного зберігання. Отже, для отримання інформації, зазначеної у зверненні необхідно звернутись до компетентного органу. Архівна довідка комунальної установи "ТРУДОВИЙ АРХІВ" Черняхівської селищної ради Житомирської області свідчить про наступне. Архівний фонд містить відомості щодо нарахування позивачеві заробітної плати з жовтня 2017 року по серпень 2019 року включно. Книги по нарахуванню заробітної плати по Вільській сільській раді Черняхівського району Житомирської області за 2020 рік не надходили. Відділом освіти Оліївської сільської ради надано відомості щодо нарахованої заробітної плати та кількість відпрацьованих днів за 2020 рік та лютий місяць 2021 року. В лютому 2021 року позивачеві виплачено 15 277,92 гривень компенсації за невикористану відпустку. Приймаючи рішення у даній справі, суд вирішує застосувати наступні положення норм процесуального законодавства. Розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми процесуального законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивач не довів порушення його прав протиправними діями відповідачів, оскільки наданого обсягу матеріалів, наданих на дослідження суду, не достатньо для постановлення відповідного судового рішення. Вимоги щодо компенсації не використаної додаткової відпустки. Так, судом, на підставі доказів поданих самим позивачем, встановлено, що відповідачі не володіли інформацією щодо статусу позивача, як учасника бойових дій. Інших відомостей, стосовно обізнаності відповідачів щодо такого факту, суду на дослідження надано не було. Єдиним доказом наявним у справі і який згадує дані фактичні обставини справи є відповідь Оліївської сільської ради. З даного документу слідує, що рада не володіє інформацією щодо такого статусу позивача. Для вирішення питань щодо здійснення інших нарахувань слід отримати додаткову інформацією власником (тримачем) якої даний орган місцевого самоврядування не є. Суд зауважує, що даний відповідач не відмовляв у задоволенні вимог позивача, а лише повідомив про відсутність інформації на підставі якої можливо зробити категоричні висновки. Тим самим, суд погоджується з доводами представника відповідача, що спір з даного приводу відсутній. І навпроти, доводи позивача, що Оліївська сільська рада не визнає його прав, суд вважає безпідставними. Стосовно індексації. З приводу вимог у даній частині не надано жодних доказів, які б підтверджували протиправність дій відповідачів, оскільки відомостей про не нарахування, не сплату позивачеві індексації заробітної плати позивачеві суду на дослідження надано не було. Вимоги позивача у частині стягнення компенсації за невикористану основну відпустку. Судом встановлено, що позивачеві сплачено компенсації за невикористану відпустку тривалістю 84 дні за період роботи з 30 серпня 2019 року по 25 лютого 2021 року. Наявність невикористаної відпустки за інший період судом не встановлена, оскільки доказів про це суду надано також не було. Суд зауважує, що визначені процесуальним законом принципи розгляду справ даної категорії не зобов`язують суд витребувати докази за власною ініціативою. Інших, ніж досліджені та зазначені раніше, суду надано не було. Дійсно, судом відхилено клопотання відповідача про витребування доказів щодо індексації заробітної плати за період роботи з 1 вересня 2016 року по 26 лютого 2021 року, оскільки автором звернення не надані, на виконання вимог п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України відповідні матеріали або посилання. При цьому, суд зауважує, що зазначені раніше у даному рішенні, відповіді органу місцевого самоврядування, не є доказами неможливості отримання доказів самостійно. Більше того, проаналізовані матеріали зазначають, що відповідачі не є власниками (тримачами) такої інформації і навіть задоволення згадуваного клопотання про витребування доказів не наповнило би справу належними доказами. Рішення суду про відхилення клопотання позивача щодо витребування доказів було вручено останньому. Жодних інших звернень на адресу суду з даного приводу не надходило, хоча з часу отримання копії рішення до дати прийняття даного судового акту пройшло майже два місяці. Похідні вимоги про стягнення моральної шкоди не можуть бути задоволеними за відсутності встановлених судом протиправних дій/бездіялності відповідачів. Результати вирішення спору, на переконання суду, не дають підстав для розподілу судових витрат позивача, оскільки останнім не надано доказів їх понесення при зверненні до суду або при розгляді справи. Судові витрати відповідачів не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed