Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного виконавця Татарченка Владислава Геннадійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , про визнання недійсними електронних торгів. Предметом позову, з урахуванням уточненої позовної заяви, є: 1. Визнання недійсним акта про проведенні електронні торги з реалізації транспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4,2008 р.в., ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , підписаний приватним виконавцем Татарченком В.Г. 2. Визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 02.01.2019 року, оформлених протоколом № 379870 від 02.01.2019 року, з реалізації транспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4,2008 р.в., ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Під час розгляду справи, за клопотанням позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі відповідача-3 - [PERSON] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в провадженні приватного виконавця Татарченка В.Г. перебувало ВП № 57216348 з виконання виконавчого напису № 19073, вчиненого 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь AT «Укрсоцбанк» заборгованості в загальній сумі 3483,63 дол. США, що виникла по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 13.10.2008 року за № 030/745498-KR. прилюдні торги, проведені ДП «СЕТАМ» 02.01.2019 року, оформлені протоколом № 379870 від 02.01.2019 року, з реалізації предмета застави, а саме, транспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4,2008 р.в, ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , вчинені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, відбулися на підставі виконання виконавчого напису 19073 від 12.09.2017 року, який не підлягав виконанню, електронні торги з реалізації вказаного транспортного засобу від 02.01.2019 року, оформлені протоколом № 379870 від 02.01.2019 року, є недійсними. Представник відповідача-2 в судове засідання, яке відбулось 21.02.2022 року, не з`явився з невідомих суду причин, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З вимогами позовної заяви не погодився, подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що електронні торги відбулись з дотриманням норм чинного на момент проведення електронних торгів законодавства. У ДП «Сетам» відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державних виконавців, в тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та законодавству. Посилається на те, що скасування рішення після електронних торгів не є підставою для визнання електронних торгів недійсними. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що рішенням суду встановлено відсутність заборгованості за якою проводилось стягнення та реалізація спірного транспортного засобу, яке в свою чергу призвело до порушення прав і законних інтересів позивача. Вважає, що обраний ним спосіб захисту своїх прав є належним, у зв`язку з тим, що відсутні законні підстави для повороту виконання виконавчого напису, який вже був виконаний в повній мірі. Приватний виконавець Татарченко В.Г. в судове засідання, яке відбулось 21.02.2022 року, не з`явився з невідомих суду причин, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався. [PERSON] в судове засідання, яке відбулось 21.02.2022 року, не з`явився з невідомих суду причин, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Позивач та його представник, в судове засідання, яке відбулось 21.02.2022 року, не з`явилися, подали до суду заяву в якій просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. В провадженні приватного виконавця Татарченка В.Г. перебувало ВП № 57216348 з виконання виконавчого напису № 19073, вчиненого 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь AT «Укрсоцбанк» заборгованості в загальній сумі 3483,63 дол. США, що виникла по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 13.10.2008 року за № 030/745498-KR. В межах вказаного ВП, звернено стягнення приватним виконавецем Татарченком В.Г. на рухоме майно [PERSON]., шляхом проведення ДП «Сетам» електронних торгів з реалізації: транспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4, 2008 р.в, ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Реалізація вказаного транспортного засобу проведена за лотом № 320069, відповідно до протоколу № 379870 від 02.01.2019 року 08.07.2020 року Печерським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі № 757/1500/19-ц, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19073, вчинений 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в загальній сумі 3483,63 дол. США. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25.05.2016 року у справі № 760/16788/ 15-ц, суд встановив відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ «Укрсоцбанк» за вказаним кредитним договором №030/745498-КR від 13.10.2008 р. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. За приписами 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори га інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У постанові від 5.06.2018 у справі №910/856/17 ВП ВС дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна с ДВС та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів. У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Як встановлено судом з матеріалів справ, сторонами спірного правочину є позивач, як власник, відповідач-1 та відповідач-2, як продавці, відповідач-3, як покупець. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах №6-1884цс15 від 18.11.2015 року; №6-1981цс16 від 12.10.2016 року, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. У постанові №205/7791/17-цм від 11.03.2020 року Верховний суд зазначив наступне: «Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недійсність прилюдних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису: Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із висновками Верховного Суду у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1З17/14-ц (б1-225ббсв18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (61-25870св18).» Крім того, за висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 23.12.2020 року у справі № 639/7253/18: «Враховуючи те. що виконавчий напис нотаріуса. на підставі якого проводилась примусова процедура продажу рухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, Верховний Суд дійшов висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, що призвело до порушення майнових прав позивача. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61-11606свІ8), від 19 серпня 2020 року у справі № 202/1698/17 (провадження № 61-6431св20).» Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, в силу статей 203, 215 ЦПК України є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 02.01.2019 року, оформлених протоколом № 379870 від 02.01.2019 року, з реалізації транспортного засобу HYUNDAI TUCSON 2.0 5МТ4,2008 р.в., ДНЗ: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу рухомого майна на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, суд приходить висновку, що електронні торги, які були проведені на підставі такого виконавчого напису підлягають визнанню недійсними, а також виданий за результатом цих торгів акт приватного виконавця про проведення електронних торгів, оскільки призвели до порушення майнових прав позивача. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що з огляду на обґрунтованість та доведеність позовних вимог, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved