Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (який є правонаступником ПАТ «Універсал Банк», ВАТ «Універсал Банк», ВАТ «Банк Універсальний»), Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про визнання правового акту, що порушує право власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вона була власником квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. Згодом дізналася про те, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за відповідачем АТ «Універсал Банк» на підставі акту державної виконавчої служби про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.02.2014 року, свідоцтва про право власності банку від 04.04.2014 року № 947. Вважає, що передача квартири банку та реєстрація права власності за відповідачем банком була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства України (порушення ст. 109 ЖК УРСР, квартира є єдиним житлом для позивача, опис, оцінка вартості та арешт квартири здійснені з грубим порушенням законодавства, в квартирі зареєстрована донька позивача), а тому у зв`язку із цими обставинами позивач звернулася із вказаним позовом до суду та просила суд визнати недійсним і скасувати акт державного виконавця від 13 лютого 2014 року про передачу стягувачу ПАТ «Універсал Банк» в рахунок погашення боргу [PERSON] її майна-квартири за адресою: [ADDRESS] , та відповідно постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 13 лютого 2014 року; Визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності ПАТ «Універсал Банк» на квартиру, видане 04 квітня 2014 року № 947 приватним нотаріусом Саєнко О.О. на підставі акта державного виконавця від 13 лютого 2014 року, заборонити ПАТ «Універсал Банк» вчиняти будь-які дії, спрямовані на встановлення контролю над квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. У судове засідання представник відповідача АТ «Універсал Банк» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. У судове засідання представник відповідача Державної виконавчої служби не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2900/756-0342, згідно якого кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 150016 швейцарських франків, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,95% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Цільове призначення кредиту на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. 26.10.2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] було передано в заставу, в якості забезпечення виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором, двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. 20.03.2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення по справі № 2-4604/2008 рік, згідно з яким з [PERSON] стягнуто на користь ВАТ «Універсал Банк» кошти в сумі 1056691,69 грн. та судові витрати 1700,00 грн. державного мита, 30,00 грн. витрат на ІТЗ, а всього 1058421,69 грн. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист та подано на примусове виконання до державної виконавчої служби. 25.09.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено ухвалу по справі № 4-с-89/2012 рік, якою скаргу задоволено та визнано дії Власюка А.В. державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області стосовно повторної оцінки майна [PERSON] , здійсненої 27.08.2012 року, неправомірними; визнано звіт про незалежну оцінку майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] , складений станом на 08.02.2012 року, таким, що втратив чинність з 09.08.2012 року; визнано незаконною повторну переоцінку двокімнатної квартири, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] від 27.08.2012 року та подання її на треті торги у зв`язку з втратою чинності висновку про вартість майна. 24.12.2012 року Апеляційним судом Київської області винесено ухвалу по справі № 22ц-6228/12, якою ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2012 року скасовано, а скаргу [PERSON] залишено без задоволення. 13.02.2014 року державною виконавчою службою складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, згідно якого АТ «Універсал Банк» прийняв квартиру, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] , який є підставою для подальшого оформлення права власності на придбане майно. 04.04.2014 року за відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом від 04.04.2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 947, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20041770 від 04.04.2014 року, інформаційною довідкою № 195651878 від 08.01.2020 року. Згідно ст. 1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 575 ЦК України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.02.2014 року) вказано, що: Ст. 1 Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Ст. 32 Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Ст. 52 Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Ст. 54 Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Ст. 62 Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Згідно ст. 109 ЖК УРСР Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Враховуючи вищевикладені обставини, правові норми, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено тих обставин, які стали підставою для звернення з позовом до суду. Представником відповідача АТ «Універсал Банк» до суду подана заява про застосування строку позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності з огляду недоведеність позовних вимог позивачем.

Outcome: dismissed