Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування. В позовній заяві зазначено, що позивачу на підставі договору дарування серія АВА 787970 від 09.07.1999 належить квартира, розташована в [ADDRESS] . У даному житловому приміщенні, окрім позивача зареєстровані: донька дружини позивача [PERSON] , онука позивача [PERSON] , онук позивача [PERSON] , та зять позивача (відповідач по справі) [PERSON] . Фактично відповідач в зазначеній вище квартирі не проживає з 2014 року, оскільки переїхав проживати у інше місце, у зв`язку з припинення подружніх відносин із [PERSON] . Відповідач не виконує обов`язки члена сім`ї, щодо понесення витрат пов`язаних з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Відповідач у даному житловому приміщенні лише зареєстрований, але фактично не користується ним, має інше житло, в якому проживає більше 6 років. Реєстрація відповідачів у вказаному житловому приміщенні позбавляє позивача права вільно користуватись та розпоряджатися своєю власністю. З підстав, зазначених вище, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою у якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. (а.с. 18) \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Діденко Н.П. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, натомість представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначила, що вимоги позовної заяви просить задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~Свідки [PERSON] та [PERSON] , які являються сусідами позивача і проживають в одному під`їзді будинку [ADDRESS] пояснили, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2014 року. Свідок [PERSON] повідомила, що коли заходила у гості до позивача, то особистих речей відповідача не бачила. В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно з договором дарування серія АВА №787970 від 09.07.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Гандурською Н.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1901, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS] . (а.с. 6) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки МКП «УК «Житло-Гарант» від 03.08.2021 №2107, у квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Згідно акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщені від 02.08.2021, складений мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та посвідчений представником МКП «УК «Житло-Гарант» Осадчук Л.В., зареєстрований за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає в даній квартирі з 2014 року по час складання даного акту. (а.с. 8) Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.04.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції [PERSON] одружився з [PERSON] . Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ст. 321 ЦК України) Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна позиція викладена у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 447/455/17) Великої Палати Верхового Суду. Виходячи з наведеного вище, вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає у даній квартирі з 2014 року, не являється членом сім`ї власника квартири, не є співвласником даної квартири, не несе жодних витрат по її утриманню та добровільно не знімається з реєстрації, чим перешкоджає реалізувати позивачу своє право на користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved