Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єдна до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Від отримання таких послуг відповідач у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключалась). Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Позивач вказує, що відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.05.2018 року до 01.07.2021 року у розмірі 6 084,57 грн. та складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 105,67 грн. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 978,90 грн. 11 жовтня 2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 121,41 грн. Загальна сума заборгованості становить у розмірі 20 205,98 грн., що є ціною позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору співвласника квартири [ADDRESS] - [PERSON] та за клопотанням позивача витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію за ким зареєстроване право власності на вказану квартиру. 12.11.2021 року до суду надійшло клопотання позивача з доданими копіями позовної заяви з додатками для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучених ухвалою суду від 22.10.2021 року. 13.12.2021 року до суду від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла відповідь від 06.12.2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів. 22.12.2021 року до суду надійшов відзив на позов у якому відповідач [PERSON] просить стягнути з неї на користь позивача за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 5 105,67 грн. та спожиті станом на 01.07.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 897,06 грн., посилаючись на те, що борг який виник за період до 01.05.2018 року з централізованого опалення у розмірі 9 349,79 грн. та з постачання гарячої води у розмірі 5 750,52 грн. не підлягає задоволенню в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Борг до 01.05.2018 за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5 750,52 грн. не визнає, так як не відповідає дійсності. Оплата за гаряче водопостачання здійснюється відповідно показника облікового приладу. Лічильник води був встановлений 16.12.2014 року та прийнятий на облік 17.02.2015 року, за період з 2015 по 04.2018 було використано 3 куб. ГВ згідно лічильника. Оплату було здійснено своєчасно: в березні 2017 року 2 куб. 166,20 грн. та в квітні 2018 було спожито 1 куб, оплата 01.06.2018 р. в сумі 80,62 грн. Про фактичні показники використаного гарячого водопостачання ПАТ були повідомлені через надсилання показників через запропонований сайт, дзвінками на гарячу лінію та в особистому зверненні до представників ПАТ «Київенерго». Показники були прийняті та внесені в платіжку. Гарячим водопостачанням почали користуватися з грудня 2019 року і по теперішній час. Оплата ведеться згідно фактичних показників лічильника № 278893, контрольну перевірку (повірку) якого було проведено 27.11.2020 року. На момент повірки було спожито 97 куб., за що сплачено постачальнику в 2020-2021 роках. Всього з 2015 по 30.06.2021 року фактично спожито 145 куб. ГВ, що відображено в платіжці на 01.07.2021 року. Заборгованість на 01.07.2021 року за споживачем 897,06 грн. Комунальні послуги сплачує сумлінно та щомісяця. 29.12.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача з проханням задовольнити позов повністю, у якій зазначено, що позивач не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, оскільки договір про відступлення права вимоги № 602-18 між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено 11.10.2018, за яким позивач прийняв право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості, тому строк позовної давності закінчується 11.10.2021 року. Також починаючи з 12 березня 2020 року і по сьогоднішній день на території України було встановлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки, визначені ст. 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] детально відображає нарахування до оплати споживача, спожиті Гкал. та діючий тариф, тому є належним і допустимим доказом, та встановлює споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Відповідач систематично не передає показання лічильника гарячого водопостачання, а тому нарахування за надану послугу з централізованого постачання гарячої води проводиться за показниками будинкових засобів обліку, у зв`язку з чим нарахування заборгованості за надані послуги здійснювалось відповідно до чинного законодавства України та підлягає оплаті. 10.01.2022 року до суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів. 27.01.2022 року до суду від відповідача надійшло заперечення з проханням відмовити у стягненні будь якої суми за постачання гарячої води з посиланням на те, що 30.12.2021 року на рахунок «Київтеплоенерго» за постачання гарячої води було сплачено 1 468,35 грн. Зазначено, що протягом грудня 2020 та січня 2021 сестра відповідача [PERSON] , яка є співвласницею та мешканкою квартири, із спеціалістами сервісного центру Дніпровського району м. Києва вела переписку в месенжері «Вайбер» з приводу коригування показників лічильника гарячого водопостачання, внесення в розрахункові документи фактичні показники використаної води, при цьому спеціалісти сервісного центру здійснили перерахунок кількості кубів фактично використаної гарячої води, однак суму боргу не скоригували за прийняті до обліку 97 кубів. Таким чином, перерахунок кількості використаних кубів гарячої води зроблено, а суму 5 750 грн., як залишок боргу, переводять з місяця в місяць. Позивач належним чином не виконував свої обов`язки щодо перерахунку розміру плати за послугу, тому позов в частині стягнення коштів за використану гарячу воду є надуманим і задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 17.02.2022 року клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про залучення до участі у справі співвідповідачів залишено без розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1999 року виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] та членами її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268543614 від 02.08.2021, право власності на ј частки квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної часткової власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.11.2016 державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Отже, відповідач [PERSON] є власником ј частки вказаної квартири. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської райдержадміністрації № 72101530 від 21.10.2021 року, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - з 23.02.1992 року по теперішній час. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За правилами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), пунктами 11, 14 яких визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно пунктів 18, 20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, яка виникла до 01.05.2018 року у розмірі 14 121,41 грн. право вимоги на яку має позивач, як новий кредитор, за Договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р., укладеним між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО»; також стягнути заборгованість за період з 01.05.2018 року до 01.07.2021 року у розмірі 6 084,57 грн., що включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 105,67 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 978,90 грн. Загальний розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача становить 20 205,98 грн. Відповідно положень ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. За нормою ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, виходячи із наявних у справі доказів, відповідач, як співвласник квартири [ADDRESS] , зобов`язана сплатити наявну заборгованість за надані позивачем послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення пропорційно до її частки у праві власності, зокрема у розмірі ј частки від суми боргу. Відповідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідач визнає позов частково, а саме в частині стягнення з неї заборгованості у розмірі 5 105,67 грн. за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, у іншій частині позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що оплата послуг за гаряче водопостачання здійснюється відповідно показників встановленого у квартирі лічильника 16.12.2014 року, який був прийнятий на облік 17.02.2015 року, контрольну перевірку якого проведено 27.11.2020 року; про фактичні показники використаного гарячого водопостачання повідомлення надсилаються через запропонований сайт, дзвінками на гарячу лінію та в особистому зверненні до представників ПАТ «Київенерго». Також відповідач просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог за період до 01.05.2018 року. Суд приймає визнання позову [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року у розмірі 5 105,67 грн., що підтверджується помісячним розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] від 01.07.2021 року, оскільки таке визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, суд приймає до уваги подану стороною відповідача заяву про застосування строку позовної давності, відповідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, при цьому враховує наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позов поданий до суду 23.09.2021 року. Позовні вимоги заявлені за період часу до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 року станом на 01.07.2021 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021. Заперечуючи проти застосування судом строку позовної давності, позивач зазначає, що обчислення строку позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати послуг спожитих до 01.05.2018 року починається з моменту укладення між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 року. При цьому позивач зазначає, що внаслідок заміни сторони зобов`язання про наявність порушеного права щодо стягнення заборгованості за період до 01.05.2018 року позивачу стало відомо лише 11.10.2018 року. Однак, таке посилання позивача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020 року, що до дати подачі позову - 23.09.2021 року становить 1 рік 6 місяців 11 днів, позовна давність від дати 23.09.2018 року (три роки, що передувало подачі позову) продовжується на вказаний строк, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017 року. Натомість, надані позивачем довідки про розмір заборгованості по квартирі [ADDRESS] по сплаті послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води за період до 01.05.2018 року не містять помісячного розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити розрахунок та нарахувати заборгованість у межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року до 01.05.2018 року, у зв`язку із чим позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за період до 01.05.2018 року задоволенню не підлягають за недоведеністю. За період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року за послуги з централізованого постачання гарячої води позивачем нарахована заборгованість на загальну суму 978,90 грн., проти чого відповідач заперечує, вказуючи у відзиві, що на 01.07.2021 року заборгованість становить 897,06 грн. та в подальшому у запереченнях від 24.01.2022 року зазначає, що вказана заборгованість відсутня. У спростування вимог відповідачем, серед іншого, надані квитанції по оплаті послуг за централізоване постачання гарячої води від 01.06.2018 на суму 80,62 грн., від 24.06.2020 на суму 500 грн., від 23.07.2020 на суму 500 грн., від 25.08.2020 на суму 500 грн., від 21.09.2020 на суму 800 грн. У цих квитанціях показання лічильника води не відображено. Також надані квитанції від 22.10.2020 про сплату 800 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 72, поточних 80; від 23.11.2020 про сплату 1 000 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 80, поточних 89; від 29.12.2020 про сплату 1 300 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 97, поточних 108; від 14.01.2021 про сплату 1 300 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 108, поточних 108; від 30.01.2021 про сплату 1 250 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 108, поточних 117; від 21.02.2021 про сплату 3 095,52 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 117, поточних 125; від 20.05.2021 про сплату 978,90 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 133,15, поточних 135; від 20.06.2021 про сплату 978,90 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 135, поточних 145; від 30.12.2021 про сплату 1 468,35 грн. із зазначенням попередніх показників лічильника 160, поточних 175. Отже, у межах позовних вимог відсутні докази про проведення відповідачем оплати за споживання послуг з централізованого постачання гарячої води за період показників засобу обліку види від 89 до 97; від 125 до 133,15; від 135 станом на 01.07.2021 року. При цьому суд також враховує ті обставини, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач з дотриманням Правил систематично щомісяця знімала та передавала позивачу показання квартирного засобу обліку гарячої води, у тому числі зверталась саме до позивача протягом 2021 року для здійснення коригування плати за спожиті послуги. Разом з тим, вбачається, що коригування заборгованості з централізованого постачання гарячої води між сторонами проведене в листопаді 2020 року на суму 9 899,42 грн. Надана позивачем квитанція від 30.12.2021 про сплату за листопад 2021 року коштів у розмірі 1 468,35 грн. виходить за межі позовних вимог, тому не є належним доказом у справі. За таких обставин суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно якого за період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року за централізоване постачання гарячої води сума боргу складає у розмірі 978,90 грн., з якої ј частка (частка відповідача у праві власності на квартиру) становить у розмірі 244,73 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, як співвласника квартири [ADDRESS] . За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню станом на 01.07.2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 105,67 грн. та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 244,73 грн., а всього сума 5 350 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. В частині вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем при підготовці справи до судового розгляду вчинялися дії пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до наданої позивачем квитанції від 02.08.2021 року № 43849850114941787 позивачем у зв`язку із отриманням інформації з реєстру були понесені витрати у розмірі 33,00 грн. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду у розмірі 33,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: partial