Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.07.2020мприблизно об 11 год 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «TOYOTA" д.н.з. [NUMBER] скоїла зіткнення з автомобілем відповідача, в результаті чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. Згідно з рішенням суду винною у вчиненні правопорушення визнано [PERSON] . За інформацією, наданою позивачу, ремонт її автомобіля складатиме близько 120 000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС». Страхова компанія виплатила позивачу грошові кошти в розмірі 54697,49 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди. Позивач вважає отримане відшкодування неповним тому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 65302,51 грн. Також просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн. А також, стягнути з відповідачів сплачену суму судових витрат. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2021 провадження у справі було відкрито. Постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач АТ «СК «АРКС» у відзиві наголошував, що позивач отримала страхове відшкодування в системі прямого врегулювання збитків, відповідно, сума страхового відшкодування була погодженою позивачем. Вказано, що сума відшкодування визначалась на підставі оцінки за вирахуванням ПДВ. Вважає, що позов є безпідставним, у його задоволенні слід відмовити. Згідно з ухвалою суду від 24.06.2021 було частково задоволено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, провадження у справі зупинено. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] за цінами на дату ДТП з зазначенням коефіцієнту фізичного зносу та розміру ПДВ становить 70862,88 грн. Згідно з ухвалою від 01.10.2021 провадження у справі було поновлено. Позивач направила заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просила стягнути з АТ «СК «АРКС» матеріальну шкоду в розмірі 16 165,39 грн та судові витрати в загальному розмірі 9556,30 грн. Позивач в судовому засіданні вказувала, що не підписувала ні акту огляду ні інших документів оцінщика, не погоджувалась на виплату суми в розмірі 54697,49 грн. Зазначила, що вона була присутня на огляді автомобіля, після чого, їй на карту надійшла сума страхового відшкодування. Всі її запити про отримання копії звіту, чи ознайомлення з матеріалами страхової справи залишились без належного реагування. Автомобіль нею не ремонтувався, оскільки спір перебуває на розгляді в суді. Також, позивач наголошувала, що автомобіль був повністю відремонтований після минулого ДТП. Представник страхової компанії в судовому засіданні звертав увагу, що у висновку судового експерта, вартість матеріального збитку позивача було збільшено на суму податку на додану вартість, при цьому, позивач просить стягнути страхове відшкодування безпосередньо на її рахунок, що має бути враховано в судовому рішенні. Окрім того, представником було подано заяву про зменшення судових витрат. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти висунутих позовних вимог та суми компенсації судових витрат, вказуючи, що відповідач добросовісно застрахувала цивільно-правову відповідальність в страховій компанії, тому відсутні підстави звинувачувати її в неналежному або неповному отриманні позивачем страхового відшкодування. Також, представник зазначила, що у позивача була подібна ситуація у 2019 - 2020 роках, при цьому, представник звертає увагу на відсутність належних доказів того, що попередній ремонт було проведено якісно та в повному обсязі, оскільки з наявних матеріалів, обставини ДТП та місця пошкодження є схожими. Також, зазначають про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки відповідач не має відношення до розрахунку суми страхового відшкодування та непогодження із ним позивачем. Окрім того, після ДТП, водій поїхав на автомобілі далі, ушкодження бамперу та кришки були незначні, відсутні докази неможливості подальшого використання автомобіля. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2020 приблизно об 11 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] по вул. Г. Наумова, 21/5 в м. Києві, не була уважна, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] , який призупинився попереду, в результаті чого, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.08.2020, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, яке призвело до пошкоджень транспортних засобів визнано [PERSON] . Власником автомобіля марки «TOYOTA» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СК «АРКС» відповідно до полісу №АО/4679127. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПРАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до полісу №200345480. Матеріалами справи підтверджується отримання [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 54697, 49 грн. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 указаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Слід зазначити, що відповідач стверджує, що якщо би [PERSON] не погодилась на розмір відшкодування, АТ «СК «Арсенал Страхування» не міг би здійснити виплату страхового відшкодування. Водночас, жодного підтвердження погодження з позивачем перерахованої суми, матеріали справи не містять. Більше того, поведінка позивача, зокрема, звернення із запитами про отримання інформації, документів, свідчить про те, що позивач одразу ж після отримання виплата вчиняла дії, спрямовані на отримання інформації щодо підстав таких нарахувань. Відтак, вказані аргументи сторони відповідача не беруться судом до уваги. Відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відтак, суд бере до уваги аргументи відповідача та вважає за необхідне вираховувати суму страхового відшкодування як суму вартості ремонтно-відновлювальних робіт, зменшеної на суму ПДВ, вартості необхідних для ремонту матеріалів, зменшена на суму ПДВ, вартість складових, які підлягають заміні, за вирахуванням ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (8679,00+13863,49+54492,40*(1-0,33), що становить 59052,40 грн. можливе вважати стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування суму страхового відшкодування Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що позивачу вже було виплачено 54697, 49 грн. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає різниця в розмірі 4354, 91 грн (різниця між 59052,40 грн та 54697,49 грн). Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, слід зазначити, що позивач наголошує, що внаслідок ДТП, вона перенесла значні хвилювання за належне їй майно та чоловіка, який був за кермом. Також зазначає, що кілька місяців позбавлена можливості в звичайному режимі користуватись належним їй автомобілем, оскільки суми страхового відшкодування недостатньо для відновлення автомобіля, тому вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що спричиняє додаткові незручності та страждання. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У даному випадку, судовим розглядом підтверджено факт ДТП, так само як і вину у ньому відповідача [PERSON] . Разом з цим, оцінюючи розмір втрат немайнового характеру позивача, суд бере до уваги, що згідно з експертними висновками, автомобіль позивача після ДТП був на ходу з аварійним пошкодженням задка кузова. Показники одометра на момент огляду 29.07.2020 становили 23899 км, тоді як в подальшому, на момент огляду 16.09.2021 пробіг становив - 29660 км. В судовому засіданні позивач пояснень щодо різниці в показниках та характеру користування автомобілем не надала. Відтак, з урахуванням того, що дорожнього транспортна пригода та матеріальні збитки позивача стались внаслідок протиправних дій, зокрема, порушення ПДР з боку відповідача, що очевидно могло викликати душевні страждання та переживання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Щодо судових витрат, слід зазначити, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, слід також врахувати, що витрати на експертизу відносяться до позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, відтак, підлягають стягненню лише зі страхової компанії. Щодо витрат на правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з наданими документами, вартість витрат на правничу допомогу визначена у якості: 2000,00 грн - за складення позовної заяви; 500,00 грн - за складення клопотання про призначення експертизи; 500,00 грн - за заяву свідка; 500,00 грн - за заяву про розподіл судових витрат. Суд частково бере до уваги заперечення відповідача та вважає, що витрати на заяву свідка, так само як і на заяву про розподіл витрат не відповідають критерію необхідності, у зв`язку з чим не підлягають до відшкодування. Відтак, до відшкодування підлягають витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 2500,00 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо частки кожного відповідача. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial