Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтуває тим, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не приймав участі у вихованні та утриманні своїх дітей, не спілкувався з ними, не цікавився їх станом здоров`я. Сім`я [PERSON] з 18.04.2019 перебувала на обліку у Центрі соціальних служб Рокитнянської селищної ради, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, в будинку безлад, з продуктів лише крупи, умови для розвитку дітей відсутні. У зв`язку з цим, відповідно до Розпорядження в.о. голови Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області від 10.07.2020 №181, дітей було тимчасово влаштовано до комунального закладу Рокитнянської районної ради Київської області "Рокитнянський районний дитячий будинок "Чебурашка". Оскільки відповідачі не створили умов для повернення дітей у сім`ю, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою захисту прав дітей, органом опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області подано до суду позов про позбавлення її батьківських прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 07 квітня 2021 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2021 року справа передана для розгляду судді Чорненькій О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України 09 квітня 2021 року судом подано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. Інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів надійшла на адресу суду 20 квітня та 22 квітня 2021 року. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Зазначену ухвалу разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачам та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Так, [PERSON] повідомлена поштовим відправленням №0960101506324, яке згідно з трекінгом поштового відправлення вручено адресату (одержувачу) [PERSON] 28.05.2021 об`єктом поштового зв`язку Телешівка з індексом 09622. Крім того, відповідачка викликалася судовими повістками, які направлені їй поштовими відправленнями 0960101549953, 0960101593790. Крім того, відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідачів [PERSON] та [PERSON] було викликано шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/ogolosennya. Такі оголошення були оприлюдненні 24.09.2021, 12.11.2021 та 23.12.2021. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 21.07.2021 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні, призначеному на 22.12.2021 представник позивача Секрет Л.М., подану позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. У судове засідання, призначене на 18.02.2021 представник позивача не з`явилася, натомість через канцелірію суду подала заяву у якій зазначила, що позов підтримує повністю та провить його задовольнити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів. Відповідач [PERSON] був присутній на судовому засіданні, яке відбулося 22 грудня 2021 року та повідомлявся про час та дату наступного розгляду про що свідчить його підпис на розписці. Однак, у судове засідання, призначене на 18.02.2021 не з`явився та про причини своїє неявки суд не повідомив. Третя особа Рокитнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції., у судове засідання своїх представників не направили, просили слухати справу без їх представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Центру соціальних служб Рокитнянської селищної ради Київської області Щебратюк І.В. у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелірію суду подала заяву у якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи, відзиву на позов не надали та свою позицію щодо заявленого до них позов у будь який інший спосіб не висловили. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статтей 223, 280 ЦПК України. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, розгля справи проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Позивач - орган опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Київської області в особі виконуючого обов`язки селищного голови, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батькіських прав щодо їх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є батьками двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державноої реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області 30 квітня 2013 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рокитнянським районним відділом державноої реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 27 жовтня 2016 року. [PERSON] і [PERSON] розлучені та проживають окремо. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживали з матір`ю за адресою: [ADDRESS] і перебували на її утриманні. [PERSON] не приймав участі у вихованні та утриманні своїх дітей, не спілкувався з ними, не допомагав матеріально, не цікавився їх станом здоров`я та навчанням. Сім`я [PERSON] перебувала на обліку у Центрі соціальних служб Рокитнянської селищної ради Київської області з 18.04.2019 року як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Повідомлення на сім`ю прийшло анонімно. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 12 червня 2020 року [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює. Санітарний стан у будинку незадовільний. Постіль брудна, з продуктів харчування лише крупи, макаронні вироби, олія та хліб, відчувається запах алкоголю. Іграшки та дитяча література відсутні. З огляду на викладене було зроблено висновок що для дітей не створено умов для проживання. [PERSON] рекомендації соціальних працівників не виконує, продовжує вживати алкогольні напої. Сім`ю було викликано на засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання про перебування дітей у сім`ї. Питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини при Рокитнянській районній державній адміністрації (протоколи №11 від 12.12.2019, №01 від 15.01.2020 та №5 від 17.06.2020). Відповідно до зазначених протоколів [PERSON] була офіційно попереджена про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. 18 червня 2020 року від [PERSON] надійшла заява про тимчасове влаштування дітей у місцевий дитячий будинок «Чебурашка» до вирішення проблем з роботою, покращення санітарного стану житлового приміщення та необхідністю лікування від алкогольної залежності. Розпорядженням в.о. голови Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області від 10.07.2020 № 181 дітей: [PERSON] та [PERSON] було тимчасово влаштовано до комунального закладу Рокитнянської селищної ради Київської області «Рокитнянський дитячий будинок «Чебурашка». [PERSON] зобов`язувалася відвідувати дітей у закладі, влаштуватися на роботу, не вживати алкогольні напої та створити належні умови для повернення їх у сім`ю. Однак жодної з цих умов вона не виконала. Так, за час перебування дітей у дитячому будинку [PERSON] жодного разу їх не відвідала, із заявою про повернення дітей у сім`ю до служби не зверталася, на роботу не влаштувалась. Рішенням Рокитнянської селищної ради Київської області №24 від 24 лютого 2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення бальківських прав [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до зазначеного висновку [PERSON] за час перебування дітей у дитячому будинку, жодного разу їх не відвідала, із заявою про повернення їх у сім`ю не зверталась. [PERSON] на засідання комісії не з`явився, у телефонній розмові повідомив, що дітей у дитячому будинку відвідав лише раз, забрати додому у сім`ю можливостей не має. Також зазначив, що він не є біологічним батьком дітей, хоча у свідоцтвах про народження [PERSON] та [PERSON] його зазначено батьком. Відповідно до інформації, наданої директором Комунального закладу Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області "Рокитнянський дитячий будинок "Чебурашка" від 01 березня 2021 року № 8, з 10 липня 2020 року і по даний час у закладі проживають малолітні вихованці [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час перебування дітей у закладі мати - [PERSON] жодного разу їх не відвідала. Відповідно до інформації, наданої директором Комунального закладу Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області "Рокитнянський дитячий будинок "Чебурашка" від 01 березня 2021 року № 11, за час перебування дітей у закладі, батько [PERSON] жодного разу їх не відвідав. [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не створили умов для повернення дітей у сім`ю, ніде не працюють, при живих батьках діти змушені проживати у інтернатному закладі. Відповідно до інформації, наданої начальник відділення поліції №1 Білоцерківського РУ ГУНП в Київській області №776/109/1102/04-2021 від 05.03.2021 [PERSON] упродовж 2020 року притягувалася до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 178 КУпАП (Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв у громадських місцях) та за частинами 1, 2 статті 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у тому числі вчинені повторно упродовж року після притягнення до адміністративної відповідальності). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Частиною 1 статті 19 СК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Згідно з частиною 2 статті 19 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Частиною 5 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У зазначеній справі суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей, оскільки він є виваженим, грунтується на фактичних даних та захищає інтереси дітей. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Вирішуючи даний спір, належно і повно дослідивши та оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Так, відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`являлася, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надала. Відповідач [PERSON] з`являвся в судові засідання, у підготовчому судовому засіданні позов не визнав, заявивши, що він не є батьком дітей. Однак, будь-яких передбачених законом дій щодо виключення запису про батька із актових записів про народження дітей, не вчиняв. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. На підставі наведеного,

Outcome: approved