Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

29.12.2021 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Справу розглядати без участі позивачки. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 03.09.2009 року було зареєстровано шлюб. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2021 року їхній шлюб було розірвано. В даному шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] , та [INFO] донька [PERSON] . Спільні діти знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом з нею. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей і не виконує своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що діти потребують належного інтелектуального, фізичного та духовного розвитку, а це пов`язано зі значними матеріальними витратами. Самостійно утримувати дітей позивачка змоги не має. 26.01.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій вказує, що погоджується змінити розмір виплат на ј частини із всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим відмовити у позовних вимогах [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача - адвокат Коцан Р.М. позов підтримав. Погодився на стягнення з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на стан здоров`я відповідача. Відповідач позов визнав частково. Вказав, що погоджується на сплату аліментів у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, оскільки не здійснює трудової діяльності так як є людиною з інвалідністю І групи, яка потребує часткового стороннього догляду Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2021 у справі №442/8838/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками для [PERSON] , [INFO] (копія Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 01.02.2010), та [PERSON] , [INFO] (копія Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.12.2012). Згідно Довідки про склад сім`ї, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Довідки до акта огляду соціальною експертною комісією Серія 10ААВ № 681936, [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи Б загального захворювання, довічно; потребує часткового стороннього догляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача - платника аліментів, який є особою з інвалідністю 1 групи, не працює, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дітям належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач є особою з інвалідністю 1 групи, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed