Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору міни від 13.05.2002. У будинку зареєстровані позивач, його колишня дружина [PERSON] , яка є відповідачем у справі, та немонолітній діти позивача. З червня 2020 року відповідач виявила бажання розучитися з позивачем та пішла з сім`ї у невідомому напрямку, забравши всі свої особисті речі. Пізніше позивачу стало відомо, що остання перебуває у Польщі та наміру повертатися не має. За вищевказаною адресою відповідач не проживає з цього часу, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймає. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі, в подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засідання підтвердив факт того, що [PERSON] більше року за адресою: [ADDRESS] , не проживає та не з`являється. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] (а.с. 10, 11, 13 копії договору міни від 13.05.202002, витягу з державного реєстру, довідки КП «КРБТІ» ДОР»). Згідно довідки у вищевказаному будинку зареєстрована [PERSON] (а.с. 7 копія довідки). У матеріалах справи міститься Акт від 13.10.2021 (а.с. 12), складений мешканцями сусіднього будинку, підтверджений уповноваженим квартального комітету № 33 [PERSON] , із змісту якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не мешкає більше року. Статтею 383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386\~ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації [PERSON] у житловому будинку за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у будинку [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даному будинку у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком з господарськими спорудами, розташованим за вищевказаною адресою, у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад одного року. На підставі викладеного,

Outcome: approved