Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

16.11.2021 року до суду звернувся начальник Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації з позовом до [PERSON] , яким просив стягнути з відповідача на користь позивача надмірно виплачені кошти допомоги на дітей одинокій матері за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 у розмірі 6654 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] 23.12.2019 року звернулась до Управління соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації та на підставі наданих документів, рішенням УСЗН Новосанжарської РДА від 28.12.2019 [PERSON] призначено допомогу одинокій матері (з урахуванням доходів) на період з 01.12.2019 по 31.05.2020 у розмірі 6 654 грн. На підставі постанови КМУ від 08.04.2020 № 264, розпорядженнями УСЗН Новосанжарської РДА, [PERSON] продовжено виплату допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів) на період з 01.06.2020 по 30.06.2020 у розмірі 6 654 грн., на період з 01.07.2020 по 31.07.2020 у розмірі 6 654 грн. 23.10.2020 року [PERSON] звернулась до УСЗН Новосанжарської РДА з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям та соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 23.10.2020 року. Розпорядженням УСЗН Новосанжарської РДА від 10.11.2020, [PERSON] припинена виплата допомоги одинокій матері (з урахуванням доходів) з 01.07.2020. Оскільки, [PERSON] не було подано протягом одного місяця заяви та необхідних документів, вона не мала права на отримання допомоги з 01.07.2020, тому за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 сума надміру виплачених коштів становить 6 654 грн. На адресу [PERSON] були направлені листи (попередження) УПСЗН Новосанжарської РДА від 16.09.2020 за № 05-01-14/2399, УПСЗН Полтавської РДА-від 22.09.2021 за № 1327/07-02 про необхідність повернення надмірно виплачених коштів в розмірі 6 654 грн. Однак у добровільному порядку [PERSON] кошти не повернуті. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.24). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 30,38) , надав заяву про розгляд справи без участі (а.с.39). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання (а.с. 42,43), суд про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Ухвалою суду від 21.02.2022 року встановлено заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , 23.12.2019 року звернулась із заявою до Управління соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації про призначення допомоги на дітей одиноким матерям. У заяві від 23.12.2019 року відповідач, підтвердила власним підписом про наступне: - підтверджує відсутність змін у складі сім`ї (при повторному зверненні); - вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України; - її повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути або могли вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи соціального захисту населення; - про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї її попереджено (а.с. 6-7). На підставі поданих документів Управлінням соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації, рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 28.12.2019 року заявниці призначено допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року у розмірі по 2218,00 грн. (а.с.10). Згідно з розпорядженням на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів) від 14.05.2020 строк виплати допомоги продовжено з 01.06.2020 по 30.06.2020 в сумі 6654,00 грн. (а.с. 11). А згідно з розпорядженням на продовження строку виплати допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів) від 23.06.2020 строк виплати допомоги продовжено з 01.07.2020 по 31.07.2020 в сумі 6654,00 грн. (а.с. 11). Також, [PERSON] 23.10.2020 року звернулась до Управління із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року. (а.с.12-13). Розпорядженням Управління від 10.11.2020 [PERSON] виплату допомоги одиноким матерям припинено з 01.07.2020 року, в зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатні особи, що не працювали та не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (а.с.16). Як наслідок цього, Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації здійснено розрахунок переплати [PERSON] допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в розмірі 6654,00 грн. 16.09.2020 року та 22.09.2021 позивачем складені повідомлення про надмірно виплачені кошти допомоги одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та про те, що [PERSON] зобов`язана повернути переплачену суму допомоги і перерахувати 6654,00 грн. до 01.09.2020 року та до 05.10.2021 року на рахунок Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, зазначений у повідомлені. Доказів отримання відповідачем вказаних листів суду не надано. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до цього Закону призначається, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин): строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 р., призначається і виплачується починаючи з липня 2020 року. За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що грошові кошти у розмірі 6654,00 грн., які отримані відповідачкою є такими, що безпідставно нею набуті, а тому вказані кошти підлягають поверненню відповідно до закону. Так, крім іншого, частинами 1-2 ст. 22 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», передбачено, що одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. В даній справі встановлено, що виплата відповідачу була здійснена внаслідок автоматичного продовження виплати державної соціальної допомоги в липні 2020 року згідно положень п. 1 постанови КМУ від 8 квітня 2020 р. N 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392, від 22 липня 2020 року N 632 (яка застосовується з 1 липня 2020 року). А фактів недобросовісності з боку відповідача, зловживань або подання нею недостовірних даних про обставини, що впливають на виплату такої допомоги, що відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» могли б бути визнані підставами для стягнення в судовому порядку надміру виплаченої суми, доведені не були. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, ст. 1215 ЦК України, встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Судом встановлено, що відповідач не допустила будь-якої недобросовісної поведінки, не подавала до органів недостовірної інформації та не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати їй державної соціальної допомоги. Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні відповідачу соціальної допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504св18) зазначено: до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Таким чином, враховуючи, що виплата відповідачці соціальної допомоги була проведена добровільно, на підставі розпорядження Управління соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації від 23.06.2020 року, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання нею недостовірних даних, судом не встановлено, відсутні підтвердження того, що позивачем допущено рахункову помилку у нарахуванні відповідачу державної соціальної допомоги, суд доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для повернення виплачених [PERSON] коштів у розмірі 6654,00 грн., отже в задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed