Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач), до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі - відповідач) про визнання наймачем. Позов мотивовано тим, що вона та її малолітні дочки проживають у квартирі [ADDRESS] , яка є об`єктом комунальної власності, що підтверджується ордером на жиле приміщення від 20 січня 1989 року № 54221 серія Б. Наймачем вказаної квартири була [PERSON] . До вказаної квартири вони були вселені як члени сім`ї [PERSON] , оскільки вони товаришували, і вона допомагала їй, оскільки та тяжко хворіла на онкологічне захворювання. За згодою [PERSON] вона та її дочки були зареєстровані у вказаній квартирі. [INFO] [PERSON] померла. 10 липня 2020 року [PERSON] звернулася до відповідача для переоформлення договору найму, однак їй було відмовлено. Позивач продовжує проживати у вказаній квартирі, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, повністю сплатила заборгованість по сплаті комунальних послуг. Посилаючись на те, що вона бажає в подальшому виконувати всі умови договору найму, укладати договори на обслуговування квартири, змінити особові рахунки на своє ім`я, просила визнати її наймачем квартири [ADDRESS] , зі складом сім`ї: наймач [PERSON] , дочка наймача [PERSON] , [INFO] , дочка наймача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено її розгляд проводи в порядку спрощеного провадження. На адресу відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, яку було отримано ним 20 грудня 2021 року, однак відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи, вбачається, що згідно ордеру № 54221 серія Б [PERSON] (квартиронаймач) на підставі рішення виконкому Харківської районної ради народних депутатів від 13 грудня 1988 року № 596 року отримав право користування квартирою [ADDRESS] разом з членами його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (мати) (а.с. 4). 28 квітня 1996 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва (а.с. 45). Згідно розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30 січня 2015 року вказану квартиру на праві господарського відання було закріплено за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (а.с. 5, 15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 53). Відповідно до заяви від 15 серпня 2019 року [PERSON] дала згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади у квартирі за адресою: [ADDRESS] у 2020 році зареєстровані позивач [PERSON] , [INFO] , та її дві дочки [PERSON] , [INFO] , дочка наймача [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(а.с 47). У позові [PERSON] зазначає, позивач здійснювала догляд за [PERSON] , надавала їй допомогу у вирішенні побутових проблем, в лікуванні, оскільки та за життя хворіла. Тривалий час позивач намагається оформити договір найму квартири за адресою [ADDRESS] . З метою укладення договору найму на квартиру [PERSON] зверталася комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», для переоформленні договору найму на її ім`я (а.с. 33,35). Із відповіді комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» від 7 серпня 2020 року № 717-К вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі у 2020 році без отримання згоди основного квартиронаймача [PERSON] , який помер [INFO] , з яким у родинних відносинах не перебувала. Оскільки порушено вимоги ст. 65 ЖК позивачу було відмовлено у переоформленні договору найму (а.с. 34). Крім того, 27 жовтня 2021 року відповідачем вдруге відмовлено позивачу у переоформленні договору найму, оскільки вона не належить до членів сім`ї основного наймача квартири [PERSON] , який помер [INFO] , ще до її реєстрації у квартирі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. За змістом ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Статтею 65 ЖК Української РСР передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, у зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Як встановлено судом після смерті основного наймача [PERSON] , у квартирі залишилась проживати його дочка [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази того, що на ім`я [PERSON] було переоформлено договір найму квартири [ADDRESS] після смерті основного наймача [PERSON] . Відповідно до заяви від 15 серпня 2019 року [PERSON] дала згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). За результатами аналізу наведених норм, можна дійти висновку, що для визнання за особою права користування житлом на підставі ст.ст.64, 65ЖК України необхідно встановити, що ця особа є членом сім`ї наймача, проживала в жилому приміщенні, вела з наймачем спільне господарство, нарівні з наймачем користувалася правами та несла обов`язки, що виплавають з договору найму. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, у розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах у справах № 686/1235/19 від 17.02.2021 року, № 499/89/18 від 29.07.2020 року, № 552/1146/17 від 28.05.2020 року. Як встановлено судом, доказів того, що [PERSON] стала основним квартиронаймачем квартири, та давала згоду на реєстрацію місця проживання у ній [PERSON] відсутні, позивачем доказів письмової згоди на це наймача, відповідно до вимог статті 65 ЖК України, суду не надано. Суд приходить до висновку, що [PERSON] була зареєстрована проживала у спірній квартирі без дотримання встановленого порядку, членом сім`ї [PERSON] та [PERSON] вона не була. Незалежно від строку проживанняу зазначеній квартирі [PERSON] не набула права користування спірним жилим приміщенням, оскільки порядок її реєстрації дотриманий не був. Із зави [PERSON] , яка як дочка основного квартиронаймача, після його смерті, давала згоду на реєстрацію у вказаній квартирі лише [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , які також членами її сім`ї не були. Докази надання згоди [PERSON] на реєстрацію у квартирі [PERSON] в матеріалах справи взагалі відсутні. Докази сплати позивачем за послуги не є допустимими доказами обставин наявності у позивача права користування спірною квартирою, (ч. 2 ст. 78 ЦПК України), а тому суд їх відхиляє. Матеріалами справи жодним чином не підтверджено факт постійного проживання та ведення спільного господарства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки судом не встановлено право позивача на проживання, користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , а відтак і на визнання його наймачем вказаної квартири. Тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed