Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 29.10.2020 р. між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого територіально відокремленого безбалансового відділення № 10018/079 філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 352-079. Згідно умов кредитного договору (п.2.2) відповідач отримав кредит у розмірі 54000,00 грн. зі сплатою 56% річних за користування кредитом строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28 жовтня 2025 року. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 900,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з листопада 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Термін остаточного повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом, сплатити проценти та інші платежі, визначені договором. Відповідач в порушення вимог п.3.3.3, п.3.10.2, п. 4.3.1, п.4.3.2 кредитного договору та ст. ст. 1054, 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань та перестав виконувати умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.12.2021 р. становить 39547,25 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 39547,25 грн. 04.01.2022 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні (а.с. 51-52). 04.01.2022 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 53). Відповідач в установлений судом строк, відзиву не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до укладеного договору про споживчий кредит № 352-079 від 29.10.2020 р. відповідачу було надано кредит у сумі 54000 грн., на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.10.2025 р., процентна ставка за яким є фіксованою і складає 56 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 900,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з листопада 2020 року. Однак, відповідачем умови договору не виконуються та станом на 10.12.2021 р. утворилась заборгованість в сумі 39547,25 грн., а саме: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 33035,00 грн.; проценти за користування кредитом - 5912,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом - 149,76 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення комісії - 45,67 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом - 304,80 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 99,34 грн. (а.с. 19-37, 38-40). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості, а також на підставі ст. 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: approved