Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У серпні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому просили: стягнути з [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 5 424, 14 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2019 року між [PERSON] та HACK «ОРАНТА» укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АО 5645036), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Шкода», д.р.н. [NUMBER] . 11 серпня 2020 року в місті Києві по вулиці Олекси Тихого, сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай», д.р.н [NUMBER] . Винною особою у даному ДТП згідно з Постановою Солом`янського районного суду по справі № 760-19186-20 від 23 вересня 2020 року визнано [PERSON] . Згідно зі cт. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування , має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди, у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач свого представника в судове засідання не направив, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомляв, відзив не надсилав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2019 року між [PERSON] та HACK «ОРАНТА» укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АО 5645036), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Шкода», д.р.н. [NUMBER] . 11 серпня 2020 року в місті Києві по вулиці Олекси Тихого, сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай», д.р.н [NUMBER] . Винною особою у даному ДТП згідно з Постановою Солом`янського районного суду по справі № 760-19186-20 від 23 вересня 2020 року визнано [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Ремонтної Калькуляції № АА 2232 ВТ від 31.08.2020 року, страхового акту №ОЦВ-20-32-33378/1 від 30.09.2020 року, а також розрахунків суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 5 424,14 грн. Згідно зі cт. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування , має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням п. 72 висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження N3 14-176цс18) від 4 липня 2018 року відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили, у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 5 424,14 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сума страхового відшкодування в розмірі 5 424,14 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved