Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

02 грудня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Центральний ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28 вересня 2021 року позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження ВП № 66505254 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 239943 від 26 червня 2021 року. Позивач вважає виконавчий напис № 239943 таким, який вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, документи надані відповідачем для вчинення напису не відповідають дійсності і не підтверджують безспірність заборгованості, кредитних відносин з відповідачем у позивача ніколи не було. За цих обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 239943, вчинений 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь відповідача коштів, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на оплату правової допомоги. (а.с.1-8) Одночасно з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача коштів. У разі невжиття заходів забезпечення позову відбудеться стягнення коштів за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. (а.с.26-28) Ухвалою від 07 грудня 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 239943, вчиненого 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача коштів на користь відповідача. (а.с.45-46) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.47-48), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., Центральний ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.47-48), також було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - оригінали чи належним чином завірені копії розрахунку заборгованості за кредитним договором, повідомлення від відповідача, направлені на адресу позивача, про наявність заборгованості за договором, виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. реєстровий № 239943 виданий 26 червня 2021 року, повідомлення від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» направлені на адресу позивача про наявність заборгованості за кредитним договором та передачу права вимоги за ним новому кредитору, а також матеріали, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 239943 виданий 26 червня 2021 року; від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 26 червня 2021 року № 239943. (а.с.47-48) 06 січня 2022 року від відповідача надійшли клопотання про врегулювання спору за участю суді, про визнання позовних вимог, в яких зазначено, що відповідач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, не заперечує проти стягнення з нього судових витрати по справі, та надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. (а.с.а.с.53, 54-55, 83) В судове засідання 18 січня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розглядь справи було відкладено на 17 лютого 2022 року. (а.с.85) 17 лютого 2022 року було проведено розгляд справи по суті. Позивач та його представник в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності. Треті особи в судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на їх адресу судових повісток, про причини неявки не повідомили. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія виконавчого напису №\~239943 вчиненого 26 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Також встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Доводи відповідача щодо врегулювання спору за участю судді не можуть бути враховані з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.203 ЦПК України суддя спрямовує проведення врегулювання спору за участю судді для досягнення сторонами врегулювання спору. З урахуванням конкретних обставин проведення наради суддя може оголосити перерву в межах строку проведення врегулювання. Як вбачається з клопотання відповідача, він бажає врегулювати взаємовідносини між сторонами спору з приводу стягнення наявної, на його думку, заборгованості. В той же час, предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На понесення позивачем витрат на правову допомогу було надано акт приймання-передачі робіт № 06/10-01 від 01 грудня 2021 року, опис робіт (надання послуг), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої допомоги. Таким чином, у зв`язку із ненадання позивачем договору про надання правничої допомоги (договору доручення, договору про надання юридичних послуг тощо) у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу слід відмовити. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в половинному розмірі, що складає 681 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved