Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

29.10.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачки витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 41106, 48 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.09.2018. З 2004 року він з відповідачкою проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . У 2005 році квартира була приватизована ним та його батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 17.08.2005, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. У 2010 році його батько подарував йому свою Ѕ частку квартири, згідно договору дарування частки квартири від 27.05.2010, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської Державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за № 5-1792, що підтверджується Витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 26861953 від 29.07.2010, реєстраційний номер 30171920. Після отримання ним квартири у власність у повному обсязі, він подарував відповідачці Ѕ частку квартири, на підставі договору дарування частки квартири від 24.04.2012, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської Державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за № 5-1190. Зазначає, що договори на житлово-комунальні послуги та рахунки на їх оплату оформлені на нього, та у зв`язку з тим, що співвласниця Ѕ частки квартири відповідачка, відмовилась брати участь у витратах з оплати, він здійснив оплату послуг самостійно. Так, у період з листопада 2018 по жовтень 2021 він сплатив оплату за комунальні послуги 82212, 97 грн., перераховуючи зі своєї банківської картки Ощадбанку, а саме: за квартплату (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Жилкомсервис» - 6154, 83 грн., за опалення квартири та підігрів води (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «ХТМ» - 28789, 36 грн. та 20097, 36 грн., за спожиту електроенергію (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь АТ «Харківобленерго», ПрАТ « Харкіенергозбут» - 11305, 94 грн., за водопостачання (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Харківводоканал» - 6002, 30 грн., за водовідведення (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Харківводоканал» - 5734, 12 грн., за спожитий природній газ (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь ТОВ «Харківгаззабут» - 1788, 81 грн., за вивезення побутових відходів (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «КВПВ» - 2340, 25 грн. Зазначає, що між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо сплати відшкодування витрат з утримання житла та комунальних послуг, та враховуючи, що він та відповідачка є співвласниками квартири, а він сплатив замість неї грошові кошти в розмірі 41106, 48 грн., тому вказана сума підлягає стягненню на його користь. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 справу передано для розгляду судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 04.11.2021 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить розглянути справу у порядку заочного розгляду. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлялась у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з 15.04.2003 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому 15.04.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 393, шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.09.2018. (а.с. 10-11). З свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.08.2005, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, вбачається, що власниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно даних, які містяться в договорі дарування частки квартири від 27.05.2010, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської Державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за № 5-1792, [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частку квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 26861953 від 29.07.2010, реєстраційний номер 30171920.(а.с. 14-16). На підставі договору дарування частки квартири від 24.04.2012, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської Державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за № 5-1190, [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частку квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] .(а.с.19-20). Таким чином, з 2012 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищевказаної квартири. В період з листопада 2018 по жовтень 2021 [PERSON] було сплачено за комунальні послуги 82212, 97 грн., а саме: за квартплату (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Жилкомсервис» - 6154, 83 грн., за опалення квартири та підігрів води (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «ХТМ» - 28789, 36 грн. та 20097, 36 грн., за спожиту електроенергію (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь АТ «Харківобленерго», ПрАТ « Харкіенергозбут» - 11305, 94 грн., за водопостачання (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Харківводоканал» - 6002, 30 грн., за водовідведення (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «Харківводоканал» - 5734, 12 грн., за спожитий природній газ (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь ТОВ «Харківгаззабут» - 1788, 81 грн., за вивезення побутових відходів (особовий рахунок № [NUMBER] ) на користь КП «КВПВ» - 2340, 25 грн., що підтверджується копіями квитанцій. З наданих позивачем довідок про нарахування та оплату за вказані послуги вбачається, що сплачені суми відповідають нарахуванням за вказані комунальні послуги.(а.с. 24-113, 121-124). Сума, що просить позивач відшкодувати відповідачкою на свою користь складає 1/2 частину від суми витрат, що становить 41106, 48 грн. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10. 1992 р. № 572, в редакції від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А згідно з п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Виходячи з положень ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 13 Конституції України\~та ч.4 ст.319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов`язує. Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В силу п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку… і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 162 ЖК України\~передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Ст. 104 ЖК України\~та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини перша статті 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Таким чином, проаналізувавши наведені вище документи та нормативно правові акти, суд прийшов до висновку, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушила права та інтереси позивача, який самостійно несе витрати пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг. Відповідачка добровільно не відшкодувала понесені витрати позивачу. Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1,3\~ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача грошову суму у розмірі 41106, 48 грн., сплачену позивачем за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved