Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

14 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2006 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через постійні непорозуміння та сварки, самоусунення відповідача від вирішення проблем сім`ї у зв`язку з різними поглядами на життя. Сімейні стосунки припинені у 2019 році та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився на неодноразові виклики. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення\~судової повістки\~під розпискуабо день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Як вбачається з повідомлення Новосільсько-Опарського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області № 14-09-/6/98 від 17 грудня 2021 року, місце реєстрації [PERSON] зазначене у [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки на 24 січня 2022 року та на 22 лютого 2022 року отримав член сім`ї [PERSON] , що підтверджується розписками про отримання судової повістки з відповідними відмітками та підписами. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 22 лютого 2022 року без видалення до нарадчої кімнати. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовим записом № 4576, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 грудня 2006 року, доданим до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких додані до матеріалів справи. Позивачка у судовому засіданні повідомила, що діти проживають з нею, спір про місце проживання дітей відсутній. Позивачка у судовому засіданні вказала, що сімейні стосунки між сторонами припинені у 2019 році та більше не поновлювались. Відповідач жодних заперечень проти вказаної обставини суду не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердила позивачка, чого не спростував відповідач. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має, визнає ту обставину, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на життя. Жодних заперечень цього відповідач суду не подав. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, на те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved