Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Описова частина. 24.11.2021 р. поштою до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просила скасувати наказ Приватної організації Одеська приватна салезіянська гімназія І-ІІ ступеня «НАРНІЯ» (далі Гімназія «НАРНІЯ») № 15/к від 21.10.2021 р. про звільнення [PERSON] з посади вихователя дошкільного підрозділу на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України, а також поновити [PERSON] на вказаній посаді. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує про наступне. Згідно наказу Гімназії «НАРНІЯ» від 21.10.2021 р. № 15-к [PERSON] звільнено з посади вихователя дошкільного підрозділу за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням виховної роботи з згаданою посадою, на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України. Позивач вважає вказане звільнення незаконним. [PERSON] вказує, що 14.09.2021 р. її було прийнято на посаду вихователя Гімназії «НАРНІЯ» відповідно до наказу № 10-к від 13.09.2021 р. та затверджено посадову інструкцію. Підставою для звільнення [PERSON] є заява батька [PERSON] від 11.10.2021 р., службова записка директора з навчально-виховної роботи [PERSON] від 11.10.2021 р., пояснювальна записка [PERSON] від 11.10.2021 р., акт вилучення відеозапису комісією від 13.10.2021 р., довідка комісії від 18.10.2021 р. 07.10.2021 р. [PERSON] , яка виконувала обов`язки вихователя в старшій групі Гімназії «НАРНІЯ», допомагала дітям збиратися на прогулянку, без помічника. Один з вихованців, [PERSON] , тримаючись за основу шафи повис у повітрі і, не втримавшись, зіскользнув. На шафі знаходився телефон [PERSON] , який впав на підлогу. [PERSON] не бачила ситуації, але почула звук падіння, налякавшись, позивачка рефлекторно підбігла до вихованця та схопила його за капюшон куртки, оскільки подумала, що падає щось важке, адже звук від падіння телефону, який розбився, був сильний. Перебуваючи у стресовому стані, [PERSON] забрала вихованця [PERSON] в іншу частину кімнати. Ця ситуація отримала емоційну реакцію у вихователя та дитини, оскільки перелякались обоє. [PERSON] застосувала педагогічний вплив на свідомість вихованця з метою спонукання його до позитивної діяльності або гальмування його негативних дій і вчинків. Така вимога була рішуча, без агресії та рукоприкладства. Після цього позивачка обняла вихованця [PERSON] , щоб він заспокоївся та намагалася заспокоїтись сама. Відсутність агресії позивачки до вихованця підтверджується подальшим ставленням його до виховательки. Відеозапис від 07.10.2021 р., крім схоплення за капюшон вихованця та відведення в сторону, не містить завдання фізичної шкоди. Інші вихованці, які звернули увагу на те, що сталось, виявили звичайну реакцію як у дітей. Діти поводились спокійно, не налякано, та згодом продовжили одягатись. Вихователька попросила вибачення у батьків. При цьому, аморальний проступок є оціночним поняттям. Про відсторонення позивачки повідомлено не було, її повідомлено телефоном. Акт комісії не містить фактів, які можливо кваліфікувати проступок як аморальний з елементами булінгу. При цьому протокол про адмністративне правопорушення про випадки булінгу не складався, відсутні звернення зі скаргами на фізичне чи психічне здоров`я вихованця [PERSON] . Позивач посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.02.2015 р. у справі № 6-248цс14, від 22.03.2017 р. у справі № 757/4906/15-ц, від 27.03.2019 р. у справі № 560/893/17, від 07.12.2020 р. у справі № 279/44/20. Роботодавцем не враховане позитивне ставлення до [PERSON] інших батьків, в тому числі з попереднього місця роботи. Стислий виклад заперечень відповідача (відзив). Представник Гімназії «НАРНІЯ» просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також застосувати строки позовної давності. Позивач спотворює відомості, що містяться на відеозапис з камер відеоспостереженя. Вибачення [PERSON] перед батьками не може братися до уваги. Вихователь не забезпечила схоронність особистих речей, а саме телефону. Стислий виклад відповіді на відзив. Представник позивача адвокат Якимів О.М. вказала, що обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця, однак у відзиві відсутнє правове обґрунтування підстав звільнення за п. 3 ст. 41 КЗпП України. Відсутні факти підтвердження аморальності. Не спростовані порушення при звільненні, а саме відсутність підпису в наказі про відсторонення та з будь-яким іншим документом. Відсутнє доведення роботодавцем правомірності кваліфікації вчинку позивачки з елементами булінгу. Не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів про протиправні дії [PERSON] . Незабезпечення схоронності телефону [PERSON] пов`язано з необхідністю передання батькам інформації про дітей, будучи одним вихователем, без помічника. [PERSON] ознайомилася з наказом про звільнення 23.10.2021 р., отримала трудову книжку. 20.11.2021 р. засобами поштового зв`язку представником позивача було надіслано до суду позовну заяву, яку повернто ухвалою 26.11.2021 р. 11.12.2021 р. зазначену ухвалу отримано, однак позивачка з 06.12.2021 р. перебувала поза межами м. Одеси на лікуванні. Тому, 15.12.2021 р. представник позивача повторно звернулася до суду без пропуску місячного строку. Заяви, клопотання сторін та інших учасників справи. У тексті позовної заяви від 21.12.2021 р. [PERSON] просила допитати у якості свідка [PERSON] , однак вказану заяву було відкликано. 18.01.2022 р. [PERSON] просила визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з позовною заявою та поновити цей строк. 02.02.2022 р. від представника відповідача адвоката Шкоди В.М. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Мотивувальна частина рішення. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи доводи і аргументи сторони позивача, суд вважає їх необґрунтованими на підставі наступних норм права. Фактичні обставини, встановлені судом. 13.09.2021 р. відповідно до наказу № 10/к [PERSON] прийнято на посаду вихователя дошкільного підрозділу з 13.09.2021 р., з посадовим окладом згідно з штатним розписом. (а.с. 9) Відповідний запис зроблено у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] . (а.с. 13-15) 13.09.2021 р. директором Гімназії «НАРНІЯ» [PERSON] затверджено посадову інструкцію № 25 вихователя [PERSON] (а.с. 10-12) 11.10.2021 року директору Гімназії «НАРНІЯ» надійшла скарга від батька [PERSON] , [PERSON] , щодо прийняття мір стосовно вихователя старшої групи [PERSON] , яка причинила його дитини протиправні дії, шкоду шляхом агресії та рукоприкладства, що підтверджено відеозаписом з камери, встановленої в групі. (а.с. 18) У службовій записці заступника директора з НВР Карбишевої О від 11.10.2021 р. № 1, повідомлено, що [PERSON] , яка працює вихователем старшої групи дошкільного підрозділу Гімназії «НАРНІЯ» під час зборів на прогулянку вчинила протиправні дії проти вихованця [PERSON] . Ця інформація підтверджується відеозаписом з камер, встановлених у роздягальні. Просила розглянути цю ситуацію й притягнути [PERSON] до відповідальності згідно законодавству. (а.с. 19) 11.10.2021 р. [PERSON] у пояснювальній записці на ім`я директора Гімназії «НАРНІЯ» вказала, що 07.10.2021 р. під час одягання дітей для вечірньої прогулянки у її групі відбувся неприємний інцидент. Один вихованець підставив до шафи табурет, вліз на нього, щоб дістати щось із шафи. Почувши голосний звук падіння, [PERSON] злякалась, що впала дитина, дитина в цей час злазила та зіштовхнула її мобільний. [PERSON] взяла дитину за капюшон, перелякавшись за нього. Навіщо він поліз до шафи без прохання надати йому потрібний предмет. Дитина розплакалась, взяла його, щоб заспокоїти, відвела його у спальню, обнявши його, дитина заспокоїлась. (а.с 20) Наказом від 11.10.2021 року № 14/к відсторонено [PERSON] з 11.10.2021 р. для визначення обставин аморального проступку. (а.с. 21) 12.10.2021 р. наказом № 45 створено комісію у складі 3 осіб для проведення службового розслідування аморального вчинку вихователя старшої групи [PERSON] (а.с. 22) В акті проведеної перевірки від 13.10.2021 р. вказано, що було проведено службове розслідування, вилучено комісією відеозапис з роздягальні старшої групи, на якому зафіксовано аморальний вчинок вихователя для перегляду членів комісії. Після перегляду вилученого запису комісія у складі: [PERSON] заступника директора з НВП, [PERSON] вчителя початкових класів, [PERSON] вчителя початкових класів, зробила висновки, що даний вчинок носить аморальний характер з елементами булінгу, не сумісного з продовженням виховної роботи за згаданою посадою, що суперечить інформації, з якою члени комісії були ознайомлені з пояснювальної записки вихователя. Також фіксується порушення режимного моменту та посадових обов`язків вихователя [PERSON] (а.с. 23) 21.10.2021 р. [PERSON] направила директору Гімназії «НАРНІЯ» заяву про звільнення на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 24-26) Відповідно до наказу № 15/к від 21.10.2021 р. [PERSON] звільнено з посади вихователя дошкільного підрозділу за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням виховної роботи за згаданою посадою. Бухгалтеру [PERSON] зробити остаточний розрахунок. Підставою для звільнення є: заява батька [PERSON] від 11.10.2021 р.; службова записка заступника директора з НВР Карбишевої О. від 11.10.2021 р.; пояснювальна записка вихователя [PERSON] від 11.10.2021 р.; акт вилучення відеозапису комісією від 13.10.2021 р.: довідка комісії від 18.10.2021 р. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Статтею 2 КЗпП України закріплено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню. У даному аспекті варто зауважити, що відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із частиною першою\~статті 54 Закону України «Про освіту»\~педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов`язки. За змістом\~статті 56 Закону України «Про освіту»\~педагогічні працівники зобов`язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати у дітей повагу до батьків, жінки, старших за віком. Така підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників. Суд акцентує увагу на тому, що виховання морально-етичних якостей у дітей є стратегічним завданням держави, яке відображено у Законі «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про позашкільну освіту», «Про охорону дитинства», в національній програмі «Діти Україні», «Концепції виховання дітей та молоді в національній системі освіти», Концепції позашкільної освіти та виховання, Національній доктрині розвитку освіти «України в XXI столітті», Державній національній програмі «Освіта України XXI століття». В «Основних напрямах реформи загальноосвітньої і професійної школи» визначено, що «школа зобов`язана виробляти внутрішню потребу жити і діяти за принципами моралі, неухильно додержуватись правил співжиття. З ранніх років вона повинна виховувати в учнів колективізм, чесність і правдивість, вимогливість і принциповість, стійкість і мужність характеру». Величезна суспільна значущість педагогічної праці зумовлює надвисокі вимоги як до особистості вчителя, так і до щоденної поведінки педагога, саме тому, вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості дітей. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 41 КЗпП\~вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. Із підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням такої роботи, можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, зокрема, вихователі. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Тому якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої\~статті 41 КЗпП України. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням такої роботи, можуть бути звільненні лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Судом встановлено факти вчинення позивачем дій, які для педагога є аморальними, так як полягали у застосуванні фізичної сили до вихованця, характер якого дає підстави для висновків про неможливість подальшої роботи позивача на посаді вихователя. \~\~ Так, судом досліджено відеозаписи, з камер відеоспостереження що встановленs у роздягальні та інших приміщеннях Гімназії «НАРНІЯ». Встановлення камер відеоспостереження не порушують законних прав та інтересів інших осіб. [PERSON] була обізнана про навність вказаних камер, а тому перебування її на роботі у Гіманзії «НАРНІЯ» свідчить про згоду працювати у зазначених умовах. Сторонами не спростовується дійсність відеозапису та підтверджується порядок та хронологія подій, що містяться на відеозаписах, з підтвердженням, того, що на відеозаписах присутня [PERSON] . З відеозапису «162558 Видеонаблюдение Camera10 Внутренние 20211007160740 20211007162710 74113051» вбачається, що події відбуваються в роздягальні старшої групи Гімназії «НАРНІЯ». [PERSON] допомагала дітям збиратися на прогулянку. Один з вихованців, [PERSON] , тримаючись за основу шафи, на якій знаходився телефон [PERSON] , намагався руками дістати невідомий предмет. Внаслідок дій [PERSON] , телефон [PERSON] впав на підлогу. [PERSON] , яка в цей час вдягала іншу дитину, підбігла до вихованця [PERSON] та різко схопила його за капюшон та верхню частину куртки і стала його грубо штовхати в сторону іншого приміщення. На коротку мить [PERSON] звільнився повернувся до [PERSON] і став дивитись їй в обличчя. [PERSON] повторно різко схопила його за капюшон та верхню частину куртки і продовжила грубо штовхати [PERSON] в сторону іншого приміщення, яке не охоплювалося відеоспостереженням. Пятеро дітей, віком від 5 до 6 років, що були присутні у роздягальні, дивилися у сторону, куди відійшла [PERSON] , їх увага була прикута у цьому напрямку, вони спостерігали без руху, тримались осторонь. Для суду є очевидним, що [PERSON] своїми діями проявила агресію у відношенні до вихованця. Вказана реакція [PERSON] була аморальним проступком здійсненим в присутності інших вихованців закладу, що свідчить про завдання психологічної травм усім присутнім дітям і, перш за все, [PERSON] . Установивши обставини вчинення вихователем [PERSON] під час виконання нею своїх посадових обов`язків аморального проступку, що суперечить вимогам педагогічної етики, моралі, поваги до гідності дитини, обов`язку захищати дітей від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, а також суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, суд робить висновок про те, що вона звільнена з посади з дотриманням вимог трудового законодавства. Її звільнення директор закладу пов`язував саме з вчиненням аморального проступку зафіксованого камерою відеоспостереження і підтвердженого судом. Тому правові підстави для задоволення позову відсутні. Посилання позивача на вибачення перед батьками не свідчить про відсутність порушення КЗпП України та не може бути підставою для скасування наказу. Батьки [PERSON] та директор Гімназії «НАРНІЯ» не звертались до органів поліції з заявою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що не свідчить про невчинення нею аморального проступку. Крім того, суд критично орцінює твердження [PERSON] , надані нею у пояснювальній записці від 11.10.2021 р., що [PERSON] став на табуретку, щоб дістати телефон. Вказані обставини не підтверджуються наявними у справі відеозаписами з камер відеоспостереження, що свідчить про нещирість [PERSON] та намагання уникнути відповідальності. Необґрунтованим є посилання про позитивне ставлення дитини [PERSON] до вихователя [PERSON] наступного дня, оскільки судом не встановлювались причини такої поведінки малолітньої дитини. Посилання [PERSON] на правові висновки Верховного Суду не надають підстав для задоволення позовних вимог та не спростовують встановлених судом обставин. У якості підтвердження позитивних характеристик [PERSON] , позивачем надано характеристику, яку підписано батьками старшої групи Гімназії «НАРНІЯ» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також батьків молодшої групи ДНЗ «ЯСЛА-САДОК» № 48 ОМР ОО (попреднє місце роботи [PERSON] ) Завадської, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому, зазначені характеристики не посвідчені належним чином, [PERSON] не заявлено клопотань про виклик цих осіб для допиту у якості свідків, що ставить під сумнів їх дійсність. (а.с. 33-35) Крім того, характеристики від ДНЗ «ЯСЛА-САДОК» № 48 ОМР ОО позивачем суду не надано. Вказані обставини свідчать про необґрунтованість доводів [PERSON] , що має наслідок відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд не\~вирішує питання\~щодо поновлення\~строку для\~звернення до\~суду в\~звязку з\~відмовою в\~позові по\~суті. Щодо вирішення питання про розподіл судового збору, суд виходить з наступних міркувань. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] , яку було звільнено від сплати судового збору, відмовлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні. Таким чином, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Приватної організації Одеська приватна салезіянська гімназія І-ІІ ступеня «НАРНІЯ» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі суд відмовляє повністю. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд).

Outcome: dismissed