Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач Фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3241866-02-14-03 від 27.06.2019 року. 27 лютого 2020 року о 16 год. 30 хв. в м. Львів, по вул. Богданівська 44, мала місце дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW 525 D» д.н.з. « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] » - під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] ». Згідно Європротоколу від 27.02.2020 року [PERSON] свою вину в скоєнні даного ДТП визнав. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Зазначає, що ПрАТ «СК «ВУСО» 03.03.2020 року було здійснено огляд автомобіля «BMW 528і» та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу. Факт ДТП 27 лютого 2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком. На підставі страхового акту, ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 5 253, 00 грн., згідно довідки- підтвердження. Транспортний засіб, яким керував [PERSON] був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №135800421 на момент ДТП 27.02.2020 року ПрАТ «СК «УСГ». ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №135800421 з врахуванням амортизаційного зносу та з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 3 901, 86 грн. Недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди, відповідач на думку позивача повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПрАТ «СК «УСГ», що складає - 1 351,14 грн. Відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 27.02.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 1 351, 14 грн. Наголошує, що 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року та до нього перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. На підставі вищевказаного просить стягнути з [PERSON] в його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1 351,14 грн.; витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 908, 00 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8 348,60 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на момент ДТП 27.02.2020 року між відповідачем та ПрАТ «СК «УСГ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «BMW 525 D» д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн. Також зазначив, що оскільки, відповідно до страхового акту №2016066-1 від 11.03.2020 року вартість відновлювального ремонту належного потерпілому транспортного засобу складає 5 253.00 грн., а ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу № ЕР 135800421 з урахуванням амортизаційного зносу та з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 3 901,86 грн., то й різницю у межах заявлених позивачем вимог повинна бути сплачена також ПрАТ «СК «УСГ», у зв`язку із тим, що цивільно-правові відповідальність на момент настання ДТП була застрахована відповідачем та страхової суми (130 000,00 грн.) цілком достатньо для відшкодування завданих збитків позивачу. Також відповідач не погоджується із заявленою сумою відновлювального ремонту автомобіля. Щодо клопотання [PERSON] про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, то також вважає його безпідставним. Крім того, сума, що заявлена до відшкодування є абсолютно не співмірною з ціною позову. Просить у позові відмовити. Позивач ФОП [PERSON] надав 16.11.2021 року відповідь на відзив. Просить відзив відповідача не брати до уваги з підстав зазначених у відповіді, і як наслідок, задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. 29.11.2021 року представник відповідача [PERSON] - Кожан А.В. надав на адресу суду заперечення на відповідь на відзив позивача. Вважає, що відсутні будь-які підстави для відшкодування шкоди зі сторони відповідача в користь позивача. Просить відмовити ФОП [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю. 07.12.2021 року представник відповідача [PERSON] - Кожан А.В. надав на адресу суду клопотання про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу. Просить стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 6000,00 грн. В судовому засіданні 26.01.2022 року відповідач [PERSON] відносно позовних вимог заперечив в повному обсязі. Вважає, що шкода позивачу була відшкодована в повному обсязі. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - Кожан А.В. в судовому засіданні 26.01.2022 року відносно позовних вимог заперечив. Додатково просив суд врахувати той факт, що у акті виконаних робіт, який наданий позивачем, є непідписаний та у ньому наявні неточності, а саме включено вартість полірування переднього бамперу, який не було зазначено пошкодженим у ДТП. Просить врахувати поданий відповідачем відзив на позовну заяву і письмові пояснення та у позові відмовити в повному обсязі. В судове засідання призначене на 15.02.2022 року учасники судового засідання не прибули, однак від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи у їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просить такі задоволити. Відповідач проти позовних вимог заперечив. Просить відмовити у позові в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3241866-02-14-03 від 27.06.2019 року (надалі Договір), предметом якого є майнові інтереси [PERSON] (надалі Страхувальник) пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] », що вбачається з копії даного договору (а.с.5-8). У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника - [PERSON] страхове відшкодування. 27 лютого 2020 року о 16 год. 30 хв. в м. Львів, по вул. Богданівська 44, мала місце дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "BMW 525 D2, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (відповідача) та автомобіля марки «BMW 528і», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «BMW 528і», номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду (надалі повідомлення) від 27.02.2020 року (а.с.9). Відповідно до повідомлення (європротоколу) від 27.02.2020 року, відповідач 27.02.2020 року о 16 год. 30 хв. в м. Львів, по вул. Богданівська 44, керуючи автомобілем «BMW 525 D» д.н.з. « [NUMBER] », не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом спричинив зіткнення з автомобілем «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] », який був припаркований, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив ПДР України. Відповідно до Європротоколу від 27.02.2020 року [PERSON] свою вину в скоєнні даного ДТП визнав. Судом встановлено, що потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] (власник автомобіля «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] ») звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ВУСО» 03.03.2020 року було здійснено огляд автомобіля «BMW 528і» д.н.з. « [NUMBER] » та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото- таблицю пошкоджень, що вбачається з їх копій долучених позивачем до матеріалів справи (а.с.12-13). Факт ДТП 27 лютого 2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується копією страхового акту №2016066-1 від 11.03.2020 року (а.с. 20). Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно Договору №3241866-02-14-03 від 27.06.2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи, а саме [PERSON] , в сумі 5 253, 00 грн., згідно довідки- підтвердження заліку страхового відшкодування від 11.03.2020 року (а.с.21). Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №135800421 на момент ДТП 27.02.2020 року ПрАТ «СК «УСГ». ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №135800421 з врахування амортизаційного зносу та з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 3 901, 86 грн. З наведеного вбачається, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПрАТ «СК «УСГ» склала - 1 351,14 грн. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 11.03.2020 року, що підтверджується копією довідки- підтвердження заліку страхового відшкодування. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 27.02.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 351, 14 грн. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №3241866-02-14-03 від 27.06.2019 року (а.с.22-24). Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. З вищенаведеного суд робить висновок, що позивач є належним. З метою досудового врегулювання спору, позивачем 27.11.2020 року відповідачу було направлено Акт (Вимогу) про відшкодування збитків в порядку регресу № 2016066-1, що вбачається з його копії (а.с.30). Такий відповідачу надіслано рекомендованим листом №0406005961307, що підтверджується його копією (а.с.31). Як встановлено, відповідач проігнорував дану вимогу та не погасив заборгованості в добровільному порядку. Жодних доказів того, що відповідач не отримав даної вимоги він не надав та в судовому засіданні щодо цього не заперечив. Відповідач вважає, що шкода позивачу була відшкодована в повному обсязі про що він наголошував у судовому засіданні, однак жодних належних доказів цього суду не надав. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1.статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 5 253, 00 грн., та в подальшому ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №135800421 з врахування амортизаційного зносу та з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 3 901, 86 грн., а тому різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПрАТ «СК «УСГ» складає 1 351,14 грн. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 11.03.2020 року, що підтверджується копією довідки- підтвердження заліку страхового відшкодування. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 27.02.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 351, 14 грн. Однак, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підлягає до часткового задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 351, 14 грн. Так, з копії акту виконаних робіт від 15.05.2020 року (а.с.15) вбачається, що сума завданих збитків оцінюється в розмірі 5253,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що під час ДТП удар відбувся у задню частину автомобіля потерпілої сторони. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні. Однак, в акті виконаних робіт від 15.05.2020 року серед товарів зазначено як виконану роботу - полірування переднього бамперу. Вартість виконаної роботи - 400 грн. Так як розмір завданих збитків становить в сукупності 5253,00 грн. з яких ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №135800421 з врахування амортизаційного зносу та з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 3 901, 86 грн., та різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПрАТ «СК «УСГ» складає 1 351,14 грн., суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 951,14 грн. страхового відшкодування (1351,14 грн. (загальна сума відшкодування) -400 грн. (вартість за роботу - полірування переднього бамперу)). Щодо стягнення судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із сплатою позивачем мінімальної суми судового збору при подачі позовної заяви, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8348,60 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 02.02.2021 року між адвокатом Литвин Ростиславом Миколайовичем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 8 про надання правової (правничої) допомоги та додаткова угода №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №8 від 02.02.2021 року від 02.02.2021 року. Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера від 02.02.2021 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] сплачено Литвин Ростиславу Миколайовичу за надання правової (правничої) допомоги 8348,60 грн., що вбачається з її копії (а.с.35). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У звязку із частковим задоволенням позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування, до часткового задоволення у відсотковому відношенні підлягає стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правничу допомогу. Так, позивач просить стягнути в його користь з відповідача 8348,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу. З копії додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №8 від 02.02.2021 року від 02.02.2021 року (а.с.34) вбачається, що у вартість послуг адвоката включено п. 4 "Підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] для подачі до Жовківського районного суду Львівської області". Однак, на думку суду дана послуга включена в п. 3 "Підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] для подачі до Жовківського районного суду Львівської області", а тому сума 2197,00 грн до задоволення не підлягає. Окрім цього, згідно додаткової угоди № 1, у вартість послуг адвоката включено п. 5, 6 "Підготовка заяви, клопотання до Жовківського районного суду Львівської області (в межах провадження у справі" - 439,40 грн. та "Представництво інтересів позивача у Жовківському районному суді Львівської області стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] " - 439,40 грн, однак як вбачається з матеріалів справи жодних заяв чи клопотань до Жовківського районного суду Львівської області від представника позивача не надходило. Також жодного разу представник позивача не був присутнім у судовому засіданні. Судом не враховується клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконфереції, оскільки таке було задоволено (згідно ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 24.09.2021 року), однак представник позивача Литвин Р.М. , з невідомих суду причин, не вийшов на зв"язок для проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У звязку із вищенаведеним, правову допомогу у відсотковому відношенні слід рахувати з суми 5272,80 грн. (8348,60 грн. - 2197,00 грн. - 439,40 грн. - 439,40 грн.). Оскільки, позовну вимогу позивача про стягнення в його користь з відповідача страхового відшкодування задоволено у відсотковому відношенні - 70,4 %, а тому витрати на правову допомогу також слід рахувати у відсотковому відношенні до суми задоволених позовних вимог, а саме 70,4 %, що буде становити 3712, 05 грн. (5272,80 грн. * 70,4%/100%). Враховуючи вищенаведе, суд приходить до висновку, що упозовних вимогах Фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] в його користь завданих збитків в порядку регресу у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 4636 (чотири тисячі шістсот тридцять шість) грн. 55 коп. слід відмовити. Щодо поданого відповідачем клопотання про стягнення з позивача - ФОП [PERSON] в його користь судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6000,00 грн.. то суд приходить до висновку, що таке до задоволення не підлягає у звязку із наступним. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 03.11.2021 року, копію додаткової угоди № б/н від 03.11.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 03.11.2021 року, копію детального опису робіт (послуг); копію акта передачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 23.11.2021 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 97-102). Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати відповідачем [PERSON] коштів в розмірі 6 000,00 грн. на рахунок АО "Правничий центр "Соломонс" за надання правничої допомоги, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову представнику відповідача [PERSON] - Кожан А.В. в стягненні в користь відповідача [PERSON] з ФОП [PERSON] витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved