Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

05.01.2022 р. до Приморського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.04.2019 р. позивач позичила відповідачу 12000 грн. на строк до 01.07.2019 р. при цьому відповідач зобов`язався повернути 12487 грн. Станом на день подачі позову борг не повернутий. На цих підставах позивач просить стягнути з відповідача 12487 грн. Ухвалою суду від 13.01.2022 р. відкрито провадження у справі. Судом постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02 квітня 2019 р. відповідач отримав від позивача 12000 грн. На підтвердження отримання вказаної суми грошових коштів відповідач надав позивачу розписку від 02 квітня 2019 р. В цій розписці відповідач зазначив, що отримав від позивача 12000 грн. в борг на 3 місяці та зобов`язався повернути позивачу гроші в сумі 12487 грн. 01 липня 2019 р. Суд звертає увагу, що під борговою розпискою розуміється текстовий документ, який засвідчує факт отримання грошей або цінного майна в борг на умовах укладеного усного договору. Позичальник власним підписом підтверджує отримання коштів у тимчасове користування та зобов`язання повернути їх на вимогу або у вказаний термін. Оригінал розписки відповідача від 02 квітня 2019 р., який знаходиться в матеріалах справи, містить інформацію щодо отримання відповідачем від позивача певної грошової суми, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином між позивачем та відповідачем 02 квітня 2019 р. укладений договір позики. Згідно з умовами укладеного договору відповідач 02 квітня 2019 р. отримав від позивача 12000 грн. та зобов`язався повернути позивачу 01 липня 2019 р. суму в розмірі 12487 грн. 20 грудня 2021 р. позивач, засобами поштового зв`язку, на адресу відповідача направляла лист від 18 грудня 20221 р. в якому виклала вимогу щодо повернення протягом п`яти днів суми боргу. \~ \~ \~ \~Доказів сплати заборгованості відповідач суду не надав. \~ \~ \~ \~Таким чином відповідач порушив умови укладеного з позивачем договору позики від 02 квітня 2019 р., а саме не повернув в строк, узгоджений сторонами в договорі (01 липня 2019 р.), визначену суму грошових коштів (12487 грн.). \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 908 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved