Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Адвокат Пересадько В.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та встановлення факту спільного проживання однією родиною разом із чоловіком на момент його смерті, в якій просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка с. Енгельса Краснодонського р-ну Луганської області, постійно спільно проживала однією родиною разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , [INFO] , громадянином України, уродженцем м. Чуднов Чудновського р-ну Житомирської області, за адресою: [ADDRESS] , та знаходилася на його утриманні на момент його смерті, яка настала [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у м. Молодогвардійськ м. Сорокине Луганської області разом з нею проживав її чоловік - [PERSON] , [INFO] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1964 року. З чоловіком вони проживали разом усе життя з моменту одруження, шлюб не розривали і окремо ніколи не мешкали. За паспортами вони були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . ЇЇчоловік отримував набагато більшу пенсію ніж вона. Її пенсії вистачало лише на харчування, а купувати собі ліки, оплачувати комунальні послуги вона була не в змозі. [PERSON] до останнього часу свою пенсію повністю віддавав їй, оскільки вони жили однією родиною і вона керувала домогосподарством: витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків та інше. Тобто останні роки вона була на утриманні свого чоловіка. [INFO] [PERSON] помер. Поховання вона здійснювала за свої кошти. На підставі рішення 17.07.2021 року у Макарівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) їй було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Пенсія чоловіка була для їхньої родини постійним і основним джерелом до існування, тому вона звернулася до пенсійного фонду України за консультацією про перехід на пенсію чоловіка у відповідності із ст .ст. 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Але їй усно було відмовлено, тому що їхні з чоловіком адреси за відмітками у паспортах відрізняються. У зв`язку з чим просить суд задовольнити її заяву. У судове засідання заявник [PERSON] , представник заявника Пересадько В.О. в заяві просили розглянути заяву без їх участі, підтримують заву у повному обсязі. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України Луганської областіу судове засідання не з`явилися. В своїй письмовій заяві заперечують проти задоволення заяви та просили суд розглянути справу у їх відсутності. На підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи ксерокопію довідки про фактичне проживання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженка с-ще. Енгельса Краснодонського району Луганської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Сорокине Луганська область. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чуднов Чудновського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки № 17 від 14.10.2021 року [PERSON] сумісно проживала за адресою: [ADDRESS] на момент смерті з [PERSON] , яка настала [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] на російській мові « [PERSON] » одружився [INFO] з « [PERSON] », з присвоєнням прізвища подружжю « [PERSON] ». Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту суд вважає, що надана заявником ксерокопія довідки є підтвердженням того, що дійсно заявниця [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] , яка настала [INFO] проживала з ним за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту постійного спільного проживання заявника із спадкодавцем та перебування на її утриманні має для неї юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення переходу на пенсію померлого чоловіка. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту постійного спільного проживання з [PERSON] та перебування на його утриманні на момент його смерті. Таким чином, суд вважає заяву адвоката Пересадько В.О. в інтересах [PERSON] , про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та встановлення факту спільного проживання однією родиною разом із чоловіком на момент його смерті такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved