Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неналежно виконував обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за особовим рахунком № [NUMBER] в період з 01.10.2012 року по 01.09.2021 року утворилась заборгованість. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію за період з 01.10.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 23645 грн. 07 коп.; суму инфляційних витрат за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 5469,05 грн. та 3% річних за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 1935 грн. 36 коп., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову, розглянути справу в її відсутності. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] . З особового рахунку № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] вбачається, що вартість послуг з теплопостачання нараховується, однак оплачується несвоєчасно та не в повному розмірі, тому утворилась заборгованість, яка за період з 01.10.2012 року по 01.09.2021 року складає: заборгованість за теплову енергію 23645 грн. 07 коп.; суму инфляційних витрат за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 5469,05 грн. та 3% річних за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 1935 грн. 36 коп. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21. 07. 2005 року № 630 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Судом встановлено, що відповідач не сплачувала отриманні послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за фактично отриману теплову енергію за період з 01.10.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 23645 грн. 07 коп.; суму инфляційних витрат за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 5469,05 грн. та 3% річних за період з 21.11.2012 року по 01.09.2021 року у розмірі 1935 грн. 36 коп. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630, по своєчасній оплаті наданих послуг. У письмовій заяві відповідачем [PERSON] заявлене клопотання про застосування строку позовної давності при розгляді даної цивільної справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 23 листопада 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з жовтня 2012 року по серпень 2021 року відповідач не здійснювала платежі на погашення заборгованості, хоча в цей період плата за послуги з теплопостачання нараховувалася, суд дійшов висновку про те, що перебіг позовної давності не переривався та обставини вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, не встановлені. Згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з грудня 2018 року по серпень 2021 року за вказаною вище адресою виникла заборгованість за теплову енергію 15217,26 грн.; 3% річних 678,38 грн., інфляційні збитки 1469,08 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у межах строку позовної давності за період з грудня 2018 року по серпень 2021 року в розмірі 15217 грн. 26 коп.; на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі відокремленого підрозділу «Мирноградтепломережа» 3% річних у розмірі 678,38 грн., інфляційні збитки 1469,08 грн., відмовивши у задоволенні іншої частини позовних вимог. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. та, враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 1269 грн. 61 коп. (55,93 %). На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial