Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 06.08.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №89627, вчинений 05.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості у розмірі 11\~159,20 грн, стягнути з відповідача ТОВ «Качай гроші» на користь позивача судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.07.2021 [PERSON] за місцем роботи було вручено лист приватного виконавця Сидорук Л.В., до якого додано постанову про відкриття виконавчого провадження №65695264 від 30.06.2021, з якої позивачці стало відомо про наявність виконавчого провадження та виконавчого напису №89627 від 05.04.2021, що видав приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості у розмірі 11\~159,20 грн, витрат на основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1\~159,20 грн та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 500 грн. При цьому, представник зазначає, що [PERSON] ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладала, грошових коштів не отримувала, тому вважає,\~щовиконавчий\~напис вчинено\~нотаріусом з\~порушенням вимог\~законодавства. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з позовом, де просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також, 29.07.2021, до подання позовної заяви, представник позивачки звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, яка ухвалою від 30.07.2021 задоволена, зупинено стягнення за виконавчим написом №8927 від 05.04.2021, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., в рамках виконавчого провадження №65695264 від 30.06.2021, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., до завершення розгляду цивільної справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і набрання рішення суду законної сили. Ухвалою суду від 06.08.2021 судом прийнята в провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням до підготовчого засідання. До розгляду справи по суті представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 22.09.2021 задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. копію нотаріальної справи щодо вчинення нею виконавчого напису №89627 від 05.04.2021. Представником відповідача ТОВ «Качай гроші» Іскрою А.М. 21.10.2021 надано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні як у необґрунтованому та безпідставному. Представник зазначив, що 02.05.2019 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту №00-249597. позивачка зобов`язалася повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування ними, комісію та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Позивачці було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору та умовами продукту, які зазначені в паспорті кредиту та інформації, розміщеної на сайті товариства. Зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, для ознайомлення з умовами договору та прийняття зваженого рішення. Відповідачем були належним чином виконані власні зобов`язання за кредитним договором, надано в кредит грошові кошти у розмірі 4\~830,00 грн. Строк виконання зобов`язання з повернення наданого кредиту встановлено графіком платежів та договором. Внаслідок неналежного виконання позивачкою грошового зобов`язання, через прострочення внесення платежів за кредитним договором, утворилася заборгованість у розмірі 11\~592,00 грн. На підставі звернення ТОВ «Качай гроші», приватним нотаріусом Головкіною Я.В. 05.04.2021вчинено виконавчий напис №89627, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість у розмірі 11\~592,00 грн з урахуванням витрат на вчинення виконавчого напису та приватного виконавця. ТОВ «Качай гроші» надало до приватного нотаріуса відповідні документи, згідно вимог законодавства, які підтверджують суму боргу позивачки. Питання про правомірність вчинення виконавчого напису стоїть перед особою, яка її вчинила нотаріусом, а не перед відповідачем, тому представник відповідача вважає, що ТОВ «Качай гроші» не може бути відповідачем у даній справі. На підставі виконавчого напису, ТОВ «Качай гроші», як стягувач, звернувся до приватного виконавця Сидорук Л.В., яка 07.06.2021 відкрила виконавче провадження ВП №65695264 щодо примусового стягнення з позивачки суми боргу. Зазначаючи, що не має ніяких правовідносин з відповідачем, [PERSON] вводить суд в оману, намагаючись ухилитися від сплати заборгованості по кредитному договору. Також, представник відповідача заперечує щодо стягнення на користь позивачки витрати, понесені на правничу допомогу, оскільки вони не відповідають дійсності, не обґрунтовані та не співмірні зі складністю справи (а.с. 45-61). У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача [PERSON] суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, судовий розгляд провести за її та позивачки відсутністю. Представник відповідача та треті особи до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від приватного виконавця Сидорук Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Поштові відправлення, які направлялися приватному нотаріусу Головкіній Я.В. повернулися до суду без вручення адресатові з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим ухвала суду від 22.09.2021 в частині витребування доказів не виконана. Оцінюючи характер процесу, з урахуванням позицій сторін, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 02.05.2019 між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші» укладено кредитний договір №00-249597, за умовами якого кредитор надає позивальникові грошові кошти у розмірі 4\~830,00 грн на погоджених умовах, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк дії кредиту 30 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит 01.06.2019 або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому договором. Договором обумовлені процентна ставка за користуванням кредитом 2,00% в день (720% річних), тип процентної ставки фіксована, цільове призначення кредиту на споживчі потреби, загальна вартість кредиту складає 7\~728,00 грн (а.с. 14-18, 51-58). Договір позики №00-249597 від 02.05.2019 укладений в електронній формі, позивачка підтвердила факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. При цьому, кредитний договір №00-249597 від 02.05.2019 містить посилання, що позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, казана в ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 05.04.2021 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість за кредитним договором №249597 від 02.05.2019, за період з 01.06.2019 по 23.03.2021 у розмірі 11\~592,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 4\~830,00 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 3\~864,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 2\~898,00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 05.04.2021. Строк пред`явлення до виконання - 3 роки. Зареєстровано у реєстрі за №89627 (а.с. 19). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 07.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65695264. Боржником визнано [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 20). Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Качай гроші» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення нею кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021, прийнятої у справі № 910/10374/17. Зазначене вище дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису №89627 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 09.07.2021 між [PERSON] та адвокатом Ліфшиць З.О. укладено договір про надання правової допомоги №ФО-09-07/21, згідно з пунктами 3.1, 3.2 якої сторони погодили, що вартість (гонорар) послуг визначається за додатковими угодами, вигляд розрахунків за послуги безготівковий та готівковий. Крім того надано свідоцтво [PERSON] про право на заняття адвокатською діяльністю ДП №1830 від 27.02.2017, ордер на надання правничої допомоги АЕ №1080343 від 06.08.2021, акт №1 про надання юридичних послуг за договором про надання правової допомоги №ФО-09-07/21 від 09.07.2021, в якому визначено найменування виду виконаної роботи, витрачений час та визначено, що за домовленістю сплачено 5\~000,00 грн, виплата яких підтверджена квитанцією (а.с. 23-27). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт понесення витрат на правову допомогу в сумі 5\~000,00 грн. Вказаний розмір є обґрунтованим, пропорційним до предмету спору, співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Таким чином, суд, проаналізувавши вище приведені докази, надані позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу, вважає за необхідне відшкодувати витрати, пов`язані із наданням послуг адвоката щодо предмету розгляду цієї справи у розмірі 5\~000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та підтверджений документально судовий збір у загальному розмірі 1\~362,00 грн, яка складається з 908,00 грн за подачу позову та 454,00 грн за подачу заяву про забезпечення позову (а.с. 28). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 30.07.2021 в силу ч. 7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved