Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Подану заяву обґрунтовує тим, що заявник та [PERSON] проживали спільно без реєстрації шлюбу та мають спільних двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Крім того, заявник має доньку [PERSON] [INFO] . Діти проживають разом із заявником та відвідують шкільні до дошкільні навчальні заклади. [PERSON] проживає у Броварському районі Київської області, приїжджає за адресою проживання заявника та вчиняє скандали та бійки, застосовує психологічний тиск з метою уникнення сплати аліментів. 27.06.2021 року зверталася до Деснянського УПГУНП в м. Києві із заявою про нецензурні образи відносно неї у присутності дітей та свідків. 28.06.2021 року зверталася із заявою про те, що [PERSON] відмовляється покинути місце проживання заявника та погрожує. 28.06.2021 року відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис. Крім того, [PERSON] звертається із скаргами до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної м. Києві державної адміністрації щодо не виконання заявником своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного заявник просить: ?видати обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 місяців; ?заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] ; ?заборонити наближатися на 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району м. Києва, дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 34 «Оріяна» Деснянського району м. Києва, місце роботи [PERSON] - Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва; ?особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; ?заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року відкрито провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - [PERSON] подану заяву підтримали, просили її задовольнити з викладених підстав. [PERSON] проти задоволення заяви заперечував. Пояснив, що активно приймав участь у вихованні дітей, заборгованості щодо сплати аліментів немає. Забирав дітей із садочку та біля будинку, де проживає [PERSON] , ніякого насильства по відношенню до [PERSON] та дітей ним вчинено не було. Влітку, він разом із дітьми та [PERSON] їздили на відпочинок на море. Разом з тим, [PERSON] , з невідомих йому причин, не бажає та має намір обмежити йому у спілкуванні із дітьми, у зв`язку із чим, він звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, до органів поліції із заявою про проведення бесід із [PERSON] щодо надання можливості йому спілкуватися із дітьми. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.п. 2, 7 ч.2 ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] проживали спільно без реєстрації шлюбу, мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Крім того, заявниця також є матір`ю [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] проживають спільно за адресою [ADDRESS] , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.7,13,14). З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається у комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована шкода І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району м. Києва в 4 В класі. [PERSON] та [PERSON] відвідують дошкільний начальний заклад (ясла-садок) № 34 «Оріяна» Деснянського району м. Києва (а.с.15-17). На підтвердження та обґрунтованості заяви про видачу обмежувального припису, [PERSON] надала терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 28.06.2021 року, копію талона-повідомлення єдиного обліку № 39713 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2021 року, результати звернення Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 01.02.2022 року, талон повідомлення єдиного обліку № 2859 від 18.01.2022 року, результати розгляду звернень від 26.01.2022 року та листування - роздруківку у месенджері. З письмових матеріалів справи вбачається, що 28.06.2021 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останній нецензурно висловлювався відносно [PERSON] . З копії талону-повідомлення єдиного обліку № 39713 від 10.07.2021 року вбачається, що 27.06.2021 року о 23:40 [PERSON] у нетверезому стані почав бити [PERSON] , нецензурно виражатися та ображати заявника в присутності дітей та свідків (а.с.20,21). Суд вказані докази приймає критично, оскільки письмові матеріали справи не містять, а заявником та її представником не було надано даних про результати розгляду вказаних звернень. Разом з тим, в судовому засіданні, [PERSON] пояснив, що влітку 2021 року (тобто у період, за який надходили від [PERSON] звернення до правоохоронних органів) він разом із [PERSON] та дітьми відпочивали на морі. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні вказану обставину підтвердила, а відтак згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню. Письмові матеріали справи містять відповідь Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01.02.2022 року щодо звернень [PERSON] у період з 2019 року по теперішній час (а.с.22-23). Відповідно до вказаної відповіді, було зафіксовано наступні повідомлення: ?16.01.2021 року за адресою [ADDRESS] виникла сварка з колишнім чоловіком, останній незаконно проник до квартири заявниці, після чого викликав службу у справах дітей, оскільки вважав, що діти залишені без нагляду. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»; ?06.05.2021 року - за адресою [ADDRESS] , батько забрав дитину з садочка, заявниця не знає де знаходиться донька, так як чоловік не виходить на зв`язок. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»; ?11.05.2021 року - за адресою [ADDRESS] , батько спільної дитини забрав дитину 3 років з дитячого садочка № 34 «Оріяна» без відома заявниці. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»; ?28.06.2021 року - за адресою [ADDRESS] , п`яний колишній цивільний чоловік відмовляється виходити з квартири заявниці, погрожує, раніше побив заявницю. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»; ?16.12.2021 за адресою [ADDRESS] , з дитячого садочка № 34 «Оріяна» колишній чоловік забрав дітей і повіз у невідомому напрямку. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимоги ЗУ «Про звернення громадян»; ?17.01.2022 року за адресою [ADDRESS] , з дитячого садочка № 34 «Оріяна» колишній чоловік хоче забрати дітей з дитячого садочку, заявниця з ним не проживає, просить допомогти. Дане повідомлення розглянуто відповідно до вимог Закону України «про звернення громадян». Судом встановлено, що всі долучені до матеріалів справ документи на які посилається заявник свідчать про те, що вона зверталася до державних органів з повідомленням про насилля та незаконні дії [PERSON] . Проте, надані докази не містять підтверджуючої інформації вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру відносно [PERSON] . Верховний суд у постанові від 06.02.2020 року у справі за 753/8626/19 висловив позицію, що сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо заявника психологічного та фізичного домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що вчинено щодо заявника домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Письмові матеріали справи містять відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 18, 28), висновок оцінки потреб сім`ї (а.с.36-37), що свідчать про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання, порядку та способу спілкування з дітьми, їх виховання. Беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця, та її представник суду не надали, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітніх дітей у зв`язку із відмовою суду видачі обмежувального припису немає. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заявником не доведено наявність обґрунтованих підстав для видачі обмежувального припису, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed