Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2021 року № 285/3408/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбачено ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16.06.2021 року вирок залишено без змін. Зазначеним вироком встановлено, що 27.07.2019 року близько 03 год. [PERSON] підбіг до [PERSON] та раптово вчинив напад на останнього, заподіявши два удари кулаками по його обличчю, внаслідок чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синця у виличній ділянці справа з переходом на праву щоку та проекцію задньої частини правої гілки нижньої щелепи, садна на фоні синця у виличній ділянці справа, перелому нижньої щелепи справа в ділянці тіла на рівні 3 зуба, садна у виличній ділянці зліва, струсу головного мозку, які небезпечними для життя явищами не супроводжувалися, та належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Внаслідок вищевказаного подвійного перелому нижньої щелепи, йому було здійснено відповідне шинування щелепи. Після цього, [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, відкрито заволодів майном [PERSON] , вихопивши у нього з рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi»4А вартістю 1831 грн., з сім карткою оператора зв`язку Лайфсел вартістю 30 грн. та з даним майном залишив місце скоєння злочину, чим заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на суму 1 861 грн. Починаючи з дати події та до сьогоднішнього дня, відповідач жодних коштів на відшкодування матеріальних та моральних збитків не сплатив. Внаслідок вищевказаних обставин отримання тілесних ушкоджень та подальших подіях, що виразились у вимушених змінах життєвих ситуацій, негативних переживаннях, тимчасовій відірваності від активного соціального життя. порушенні сну, приниженої гідності та переживання щодо майбутнього стану здоров`я, він пережив відповідні моральні страждання. Представник відповідача 20.01.2022 року подав відзив на позовну заяву в якому просить, позовні вимоги задовольни частково, а саме в частині матеріальних збитків відмовити, оскільки вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2021 року речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон повернутий потерпілому [PERSON] . Щодо моральних збитків сторона відповідача вважає, що вказана сума значно перевищує рівень моральних страждань, які поніс позивач, тому просить задовольнити моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 липня 2019 року близько 03 години [PERSON] , перебуваючи поблизу будинку № 4 по вул. Соборності в м. Новоград-Волинський, побачив [PERSON] , який стояв з мобільним телефоном у руках, яким [PERSON] вирішив відкрито заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, [PERSON] підбіг до [PERSON] та раптово вчинив напад на останнього, заподіявши два удари кулаками по його обличчю, внаслідок чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синця у виличній ділянці справа з переходом на праву щоку та проекцію задньої частини правої гілки нижньої щелепи, садна на фоні синця у виличній ділянці справа, перелому нижньої щелепи справа в ділянці тіла на рівні 3 зуба, садна у виличній ділянці зліва, струсу головного мозку, які небезпечними для життя явищами не супроводжувалися, та належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Після цього, [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, відкрито заволодів майном [PERSON] , вихопивши у нього з рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi»4А вартістю 1831 грн., з сім карткою оператора зв`язку Лайфсел № [NUMBER] вартістю 30 грн. та з даним майном залишив місце скоєння злочину, чим заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди на суму 1861 грн. Вказані обставини встановлені вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.01.2021року № 285/3408/19 та не підлягають доказуванню згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1192 ЦК України визначено, що - якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. Як вбачається з матеріалів справи, а саме вироку Новоград-Волинського міськрайоного суду від 26.01.2021року, який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16.06.2021 року залишений без змін, речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме телефон марки «Xiaomi Redmi» 4А, повернуто потерпілому [PERSON] під розписку. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначений телефон було пошкоджено або наявні інші підстави що унеможливлюють користування ним. А тому, враховуючи положення ст. 1177 ЦК України, ст. 82 ЦПК правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до наступного. За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснення в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(далі - постанова Пленуму) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи встановлену провину відповідача, суд приходить до висновку, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Згідно роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обставини справи, виходить з характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, враховує глибину фізичних та душевних страждань останнього, характер та тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи завдану шкоду, та з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 15 000 грн. і зазначена сума відшкодування відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань, а також - принципам розумності та справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial