Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 березня 2019 року у розмірі 15219,99 грн. та судові витрати в сумі 2270 грн. Позов обґрунтований тим, що 09 березня 2019 року відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» (А-Банк) з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, згідно ч.1 ст.634 ЦК України, підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надала згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і надала право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Договором, який є укладеним відповідно до ч.2 ст. 639, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, передбачені порядок та умови погашення кредиту і заборгованості по ньому, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а також наслідки невиконання умов договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. На думку позивача, АТ "АКЦЕНТ-БАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в певній банком частки у разі невиконання клієнтом своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 13 листопада 2021 року [PERSON] має заборгованість у сумі 15219 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 99 копійок, із них: 9209,53 грн. - заборгованість за кредитом; 6010,46 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 15219,99 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 2270,00 грн. Ухвалою судді від 20.12.2021 відкрито спрощено позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.01.2022. 20.01.2022 суд на місці ухвалив про відкладення судового засідання на 21.02.2022 за клопотанням відповідача. Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що визнає суму основного боргу, та не визнає проценти, до заяви додала довідку про встановлення їй 2-ої групи інвалідності безстроково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Під час розгляду справи судом встановлено, що 09.03.2019 року [PERSON] на бланку підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до якої погодилась, що заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. У заяві вказано, що [PERSON] ознайомилась із договором про надання банківських послуг та екземпляр договору згодна отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Також банком надано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якій зазначені два кредитні продукти: Картка «Універсальна» та картка «Універсальна Gold», з різними процентними ставками та умовами. У розділі «підпис споживача» підпис [PERSON] відсутній, вказано, що підпис клієнта підтверджено ОТП 37 з номера телефону …, що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк надає клієнту кредитну картку у розмірі та умовах, встановлених Договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, встановлені Договором. На наданих суду примірникуУмов і правил надання банківських послуг, відсутні відомості про ознайомлення відповідачки з їх змістом. Згідно з Витягом з Тарифів АТ «АКЦЕНТ-БАНК», обов`язковий щомісячний платіж становить 5 % від суми заборгованості, та не менше 100 грн., та має сплачуватись до 25-го числа наступного місяця. Базова відсоткова ставка складає 3,9 % на місяць на залишок заборгованості, у разі прострочення діє подвійна процентна ставка 7,8 %. Відомості про підписання відповідачкою вказаних Тарифів банку - відсутні. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 13.11.2021 року у розмірі 15219 (п`ятнадцять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 99 копійок, із них: 9209,53 грн. - заборгованість за кредитом; 6010,46 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи надані банком документи, суд звертає увагу, що Анкета-заява позичальника не містить будь-яких умов кредитного договору, не визначає процентної ставки, суми кредиту і порядок його повернення. Надані банком примірники Умов і Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не містять підпису позичальника. Матеріали справи не містять відомостей, що саме з цими Умовами і Правилами та Тарифами погодився позичальник на час підписання Анкети-заяви. Наданий банком Паспорт споживчого кредиту так само не містить ні власноручного, ні електронного підпису позичальника. Зазначена у графі «підпис» інформація про те, що «підпис клієнта підтверджено ОТП 37 з номера телефону» не дає можливості дійти висновку про накладення електронного підпису відповідачки та про ознайомлення з умовами кредитування. Крім того, суд звертає увагу, що Анкета-заява містить власноручний підпис відповідачки, в той час, як наданий банком Паспорт споживчого кредиту від цієї ж дати, такого підпису не містить. Також, суд зазначає, що паспорт споживчого кредиту містить два кредитних продукти, а тому є незрозумілим, з якими саме умовами, як стверджує позивач, був ознайомлений позичальник. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. І тому до таких правовідносин неможливо застосувати ч. 1 ст. 634 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, і тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц, у подібних правовідносинах. Крім того, у наведеному рішенні Верховний Суд також зазначив, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, за обставинами цієї справи, у суду також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «АКЦЕНТ-БАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи, що банком не було доведено факт ознайомлення відповідача з процентною ставкою, її розміром, і відповідно не доведено, що заявлені до стягнення суми відсотків є частиною кредитного договору, умови якого розумів і з якими погодився позичальник, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Тим не менш, з урахуванням наданого банком розрахунку та беручи до уваги визнання відповідачкою суми основного боргу, її слід стягнути з відповідачки. Однак, надана банком Анкета-заява не містить також строку повернення кредиту, а тому беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд вважає, що позивач має право вимагати повернення фактично отриманої позичальником суми кредитних коштів в розмірі 9209,53 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1384 гривні 70 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial