Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 16 вересня 2014 року виконкомі Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її вихованні та проживають разом з нею в будинку батьків. Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що відповідач допускав зловживання спиртними напоями, нехтував сімейними цінностями зневажливо ставився до неї та дітей, внаслідок чого вона з дітьми пішла проживати до будинку своїх батьків. В серпні 2021 року вони припинили спільне проживання та не ведуть домашнього господарства. Подальше таке проживання у шлюбі вважає не можливим і збереження їхньої сім`ї не має сенсу. Просила суд не надавати їм строку на примирення так як це суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі та без участі позивачки, також просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправлення поштового рекомендованого повідомлення. Відзиву на позов до суду не подавав. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з поданими письмовими заявами сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2014 року виконкомі Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на вихованні позивачки та проживають разом з нею в будинку батьків. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин являється те, що сторони фактично не проживають як подружжя більше одного року. За твердженням позивачки, вона не бажає надання їм строку на примирення та вважає, що їхнє подальше збереження шлюбу неможливе. Сторони припинили спільне проживання та ведення господарства, шлюб між ними існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб між ними доцільно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved