Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

29 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та довічно. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він народвся [INFO] , з 2004 року є пенсіонером за віком, а також ветераном праці. Розмір його пенсії складає 3354,18 гривень, інших джерел доходу немає. Зареєстрований він разом з сином, відповідачем по справі, його дружиною [PERSON] та [PERSON] , а фактично мешкає один за адресою: [ADDRESS] . Оплата комунальних послуг в опалювальний сезон складає біля 1300 гривень. Залишок пенсії йде на придбання ліків та продуктів харчування, і її не вистачає для проживання. Він є хворою людиною та потребує постійного лікування. У липні 2020 року він звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з питання закріплення соціального та працездатного працівника, тобто отримання соціальних послуг, на що отримав відповідь з відмовою. Підставою стала інформація, що позивач має повнолітнього та працездатного сина [PERSON] та повнолітню доньку [PERSON] . Відповідач працює та має можливість надавати допомогу. На його прохання про надання допомоги, ніякої підтримки від сина він не отримав. 27 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Пітецького В.В., діючого від імені та в інтересах [PERSON] , в якій він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що у позивача є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , але позивач до неї жодних вимог не пред`являє. Крім того, позивачем 26.05.2017 року придбана у приватну власність квартира [ADDRESS] , але залишається він зареєстрованим в квартирі за адресою: [ADDRESS] . При цьому, участі у витратах на утримання вказаної квартири позивач не приймає. Вважає, що медичні документи, долучені до позовної заяви, не дають можливості встановити, чи дійсно позивач на даний час потребує медичної допомоги та відповідно додаткових матеріальних витрат, та в якому саме розмірі щомісячно позивач потребує матеріальних витрат для лікування. Крім того, на утриманні у відповідача є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на «Д» обліку у офтальмолога, оталаринголога та алерголога, потребує періодичного лікування, в тому числі санаторно-курортного, і відповідно, додаткових матеріальних витрат з боку відповідача. 01 червня 2021 року представником відповідача адвокатом Пітецьким В.В. надане клопотання про звернення із судовим дорученням до компетентного суду Республіки Білорусь про допит свідка [PERSON] . 08 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Афоніною В.С. надане клопотання про долучення доказів. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та призначене судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 13 травня 2021 року витребувано з Лівобережного районного у місті Маріуполі ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23 червня 2021 року про судове доручення до компетентного суду Республіки Білорусь про допит свідка [PERSON] , провадження по справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року провадження по справі поновлено та призначене судове засідання. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що шлюб з дружиною вони розірвали в 1985-1987 роках, але продовжували проживати разом. У 1993 році дружина померла, після її смерті вихованням та утриманням дітей займався тільки він. З донькою в нього нормальні відносини, не просить в неї допомоги, тому як в неї троє дітей. Розмір пенсії в нього біля 4000 гривень, йому не вистачає, тому як багато грошей необхідно на лікування. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що після смерті матері у 1992 році батько пішов від них до іншої жінки, а вони з сестрою залишилися проживати з бабусею. Батько приходив до них періодично, поки сестра не поїхала навчатися до Білорусії.Після цього батько проживав то з ним, то з іншою жінкою. Одного разу батька викликали до технікуму з приводу його неуспішності. За кілька років до його одруження (до 2005 року) батько привів до квартири жінку та вони жили усі разом до 2017 року, у батька була окрема кімната. Відносини між ними погіршилися, коли він одружився, батько говорив, що він його покинув, хоча його стан до батька не змінився. Навіть після суду з приводу житлового питання, він допомагав батьку, приїжджав до нього, купував продукти харчування, домовлявся з жінкою з приводу приготування їжі для батька, давав гроші на продукти та купив йому телефон, доки батько не подав до суду вказаний позов про стягнення аліментів. Зазначив, що коли батько з ними не жив, він надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, проте у вихованні участі не приймав. Він приїжджав до них, а спілкувався з ними (дітьми) чи ні, не пам`ятає. Представник відповідача адвокат Пітецький В.В. підтримав пояснення відповідача та пояснив, що позивачем документально не підтверджено витрати на постійне лікування, які він має нести щомісяця. Щодо сплати комунальних послуг, позивач має право оформити субсидію, але чомусь не робить цього. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Допитана згідно окремого доручення судом Белинічського району Могилевської області Республіки Білорусь свідок [PERSON] пояснила, що після смерті матері [PERSON] , [PERSON] проживав з [PERSON] , оскільки батьки на той час були розведені. При житті матері розвитком [PERSON] займалася мати, а після її смерті бабуся [PERSON] . Батько приїжджав тільки поїсти, хоча на той момент жив з жінкою. Батько платив аліменти на [PERSON] , іншої матеріальної допомоги не надавав Після смерті матері [PERSON] - [PERSON] став опікуном, у тому числі [PERSON] та отримував пенсію. У 1994 році вона приїхала до України, а у 1998 році уїхала до Республіки Білорусь. У 2005 році брат одружився. У батька з братом відносини не були дружніми, вони не мирилися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача, знає їх сім`ю, оскільки давно проживає в цьому будинку. Мати відповідача померла, коли [PERSON] було 10 років. [PERSON] після цього знайшов собі жінку та пішов з дому, а з дітьми проживала бабуся. Десь раз на місяць [PERSON] приїжджав провідувати дітей, але вихованням дітей не займався. Коли [PERSON] закінчила школу, вона місяця 3-4 працювала на ринку, а потім поїхала до Росії. [PERSON] залишився проживати з бабусею. Коли [PERSON] одружився, [PERSON] не знайшов спільної мови з невісткою. Їй відомо, що коли позивач лежав у лікарні, [PERSON] приніс йому продукти, а [PERSON] відмовився їх приймати. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом акта про народження № 613 від 03 червня 1982 року (а.с. 39). Крім того, даний факт не оспорюється сторонами. Відповідно до пенсійного посвідчення серії № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 4). Судом встановлено, що зареєстрований позивач за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 6, 12). Як пояснив позивач у судовому засіданні, станом на теперешній час розмір пенсії складає 4000 гривень щомісяця. Згідно довідки Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області року встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться на обліку і отримує пенсію за віком, за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року розмір пенсії склав 20098,44 гривень: травень-червень 2020 року у розмірі 3340,86 щомісячно, липень-жовтень 2020 року у розмірі 3354,18 гривень щомісячно (а.с. 13). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.11.2020 року відсутня відомості про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року (а.с. 14). На обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради [PERSON] не перебуває, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) соціальної допомоги від 03.11.2020 року (а.с. 16). З наданих позивачем медичних документів вбачається, що [PERSON] протягом 2019-2020 років шість разів перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ММР «Маріупольська міська лікарня № 1» з діагнозами: загострення хронічного простатиту, склероз простати, ураження міжхребетного шийного відділу з радикулопатією, церебральний атеросклероз, гіпертензивна енцефалопатія, гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця без серцевої недостатності, гіперплазія передміхурової залози, атеросклеротична хвороба серця не уточнених судин, застійна серцева недостатність, ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, атрофія передміхурової залози (а.с. 7, 9, 11, 59, 61, 62). Надані відповідні лікувальні і трудові рекомендації, призначене медикаментозне лікування. Також рекомендовано нагляд сімейного лікаря, уролога, УЗД нирок, сечового міхура, передміхурової залози 1-2 в рік, аналіз сечі 1 р. в 2-3 місяці, PSA крові 1 раз в рік, Д-облік уролога, контроль АТ, контроль за катетером Фолея. Крім того, за результатами магнітно-резонансної томографії головного мозку від 13 червня 2020 року, магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта від 26.06.2020 року та протоколу МРТ № 3075 від 17.08.2020 року [PERSON] рекомендовано консультація невропатолога, МРТ контроль в динаміці (а.с. 8, 10). Наданими квитанціями про оплату медикаментів, датованими 2021 роком, підтверджено факт придбання медикаментів [PERSON] (а.с. 56). Наведені письмові докази свідчать про те, що позивач [PERSON] має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, обстеження та придбання медикаментів. Також позивачем [PERSON] надані квитанції про оплату комунальних послуг за місцем фактичного проживання, з яких вбачається, що щомісячно позивач сплачує приблизно 1000 гривень на оплату комунальних послуг (а.с. 57-58). Згідно відповіді Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 11.08.2020 року [PERSON] відмовлено у взятті на соціальне обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування Кальміуського району, оскільки він має працездатних дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Менінвест-Промсервіс» та його заробітна плата складає в середньому за період з грудня 2020 року по травень 2021 року 16000 гривень, про що свідчить довідка від 09.06.2021 року (а.с. 66). Як пояснив відповідач у судовому засіданні, на теперешній час розмір заробітної плати складає біля 15000 гривень на місяць. З виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 23.06.2021 року, наданої відповідачем, вбачається, що він має діагноз: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, та потребує постійного дорогого лікування (а.с. 64). З виписки з амбулаторної картки [PERSON] , яка є дружиною відповідача, від 11.06.2021 року, вбачається, що вона має діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, часто хворіє гострими бронхітами, потребує постійного дорогого лікування та літнього оздоровлення (а.с. 63). При цьому, доказів проходження будь-якого лікування як [PERSON] , та і [PERSON] , та понесених витрат на це, відповідачем не надано. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями ст.205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Обов`язок неповнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридичних значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька, потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Як вже зазначалося судом, згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд враховує, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. Разом з цим, суд враховує, що позивач має повнолітню доньку [PERSON] (а.с. 44), від якої він також має можливість отримувати утримання. Враховуючи наведене, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень на утримання батька щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і довічно. Посилання представника відповідача на те, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим [PERSON] може бути звільненим від обов`язку утримувати батька, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, суд бере до уваги пояснення відповідача щодо добровільного надання матеріальної допомоги батьку у вигляді придбання продуктів харчування, до моменту подачі вказаного позову. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, підлягають частковому задоволенню, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 29 січня 2021 року та довічно. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 гривни 40 копійок.

Outcome: partial