Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася\~ до Новоархангельського\~ районного суду\~з позовом \~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що між\~нею та\~відповідачем 21 грудня 2018 року було укладено шлюб у\~виконавчому комітеті Підвисоцької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області,\~ актовий\~запис №\~3. \~Від цього\~шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~Подальше спільне\~життя не\~склалося, через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімейні цінності, в зв`язку з чим в сім`ї постійно виникали конфлікти, свідком яких нерідко ставала їх дитина, що негативно впливало на її фізичний та моральний стан. Спільне господарство подружжям не ведеться, подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені з травня 2021 року, з цього ж часу позивач з дитиною мешкає за іншою адресою. Глибоко переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх з відповідачем інтересам, на примирення не згодна. Просила розірвати їх шлюб. Крім того зазначила, що їх спільна дитина постійно проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, що є неприйнятним для неї, оскільки діти постійно потребують фінансової підтримки. Бажаючи захистити право їх спільної дитини на забезпечення належних умов життя для її розвитку просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, на примирення не згодна, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 218 ЦПК України, поштове повідомлення відповідачу вручене 29.01.2022 року. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до\~ ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~ при цьому\~суд приймає\~до розгляду\~тільки ті\~докази,\~ які мають\~значення по\~справі.\~ Статтею\~ 4\~ ЦПК України\~ передбачено, що кожна особа\~ має право\~в порядку,\~встановленому цим\~ Кодексом,\~ звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Положеннями вказаної статті\~також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, які регулюються СК України. В судовому\~засіданні встановлено,\~ що сторони\~уклали шлюб \~21 грудня 2018 року у виконавчому комітеті Підвисоцької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 3, що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21.12.2018 р. (а.с. 6). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22 квітня 2020 року (а.с. 7). Згідно довідки №114/13-07 від 29 червня 2021 року, виданої Затишанським старостинським округом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області про те, що [PERSON] проживає разом зі своїм сином, [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). У відповідності зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу або під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то згідно зі ст. 141 СК України передбачено, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» випливає, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення не відбулося, з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. З огляду на те, що факт розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини, не впливає на права та обов`язки щодо дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, на користь позивача на утримання їх спільного неповнолітнього сина. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розлучення відповідає дійсній волі позивача у справі, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання та стягнути з відповідача аліменти, на користь позивача на утримання їх спільного неповнолітнього сина. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за позовну вимогу в частині стягнення аліментів на користь держави. \~ \~ \~ \~Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню згідно вимог ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved