Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

27.10.2021 позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між сторонами, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 33% з усіх видів доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування дітей впродовж року у розмірі 4900 грн., та по 400 грн. щомісячно на лікування дитини [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані наступним. 01.08.2009 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. На протязі останніх років подружнього життя, відносини між сторонами погіршились, та припинені шлюбні стосунки. Відповідач кошти на утримання дітей в добровільному порядку не надає, діти знаходяться на повному утриманні позивача, угоди про сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Також позивачем понесені витрати на лікування дітей в розмірі 4900 грн., та позивач витрачає кожні три тижні на лікування дитини по 100 грн., що і стало підставою для звернення до суду. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила про їх задоволення. Відповідач та його представник адвокат Святолуцький С.О. в судовому засіданні вказали про часткове визнання позовних вимог, а саме відповідач погодився з вимогами позивачки про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та просив відмовити в задоволенні вимог про стягнення коштів на лікування в розмірі 4900 грн., та по 400 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він приймає участь у вихованні та утриманні дітей. 27.10.2021 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 02.11.2021 року судом здійснено запити з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача та відповідача, відповіді на які надано до суду 02.11.2021. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони вступили у шлюб 01 серпня 2009 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 63. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони разом з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Сторони на примирення не згодні. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4\~статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~111, ч. 1 ст.\~112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За заявою позивача суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку укладено між сторонами не було. \~Відповідно до\~частин першої,\~другої\~статті 141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками,\~проживання їх\~окремо від\~дитини не\~впливає на\~обсяг їхніх\~прав і\~не звільняє\~від обов`язків\~щодо дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. (ст. 181 СК України). Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними.\~За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. (ст. 181 СК України). Аналіз ст. 181 СК України свідчить про те, що виключно позивачеві належить право вибору способу стягнення аліментів. Відповідно до частин першої, другої\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу) матері,\~батька на\~їх утримання,\~яке буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. За змістом\~статті 183\~СК України розмір\~аліментів визначається\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач інших аліментних зобов`язань не має, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Також, заявлений позивачем розмір аліментів відповідачем визнається, як і його представником, проте враховуючи приписи ст. 183 СК України, суд визначає розмір аліментів у єдиній частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а не у відсоткому співвідношенні. Згідно ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ А тому за таких обставин, суд задовольняє позов частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в єдиній частці в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4900 грн. понесених на лікування дітей та 400 грн. щомісячно на лікування [PERSON] , то слід зазначити наступне. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно\~до правової\~позиції,\~висловленої в\~постанові Верховного\~Суду у\~складі постійної\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 29.01.2018\~року (справа\~№ 622/373/16-ц,\~провадження №\~61-1717св18),\~правової позиції\~Верховного Суду\~України,\~висловленої у\~постанові від\~24.02.2016\~року у\~справі №\~6-1296цс15,\~прийнятої в\~аналогічній справі,\~виходячи з\~аналізу статті\~185 СК\~України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти\~є додатковими,\~на відміну\~від коштів,\~які отримуються\~одним з\~батьків на\~утримання дитини.\~Навчання у\~платному навчальному\~закладі не\~відноситься до\~додаткових витрат\~на дитину. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України\~і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. На підтвердження витрачених на дітей коштів позивач надала довідку про те що, її дітям на протязі року встановлені пломби загальною вартістю 2400 грн., та видана капа вартістю 2500 грн., та дитині необхідна корекція кожні три тижні вартістю 100 грн., надано також копію дослідження [PERSON] , та перелік ліків, які необхідні для лікування дерматиту, проте доказів понесення вказаних витрат позивачем до суду надано не було, від так стягнення з відповідача таких витрат не ґрунтується на нормах ст. 185 СК України, та вказана вимога частково спрямована на майбутнє, інших доказів понесення позивачем вказаних витрат надано не було, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги за недоведеністю. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: partial