Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування первісної заяви та уточненої заяви від 21.12.2021 року вказано, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.06.2020 року розірвано шлюб між заявницею та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати за адресою: [ADDRESS] та вести спільне господарство. Також заявник вказує, що 09.11.2020 року [PERSON] , [INFO] вийшов з дому та зник, місце його перебування на даний час невідомо, усі документи - паспорт, тощо, залишені вдома та перебувають у заявника на даний час. З листопада 2020 року [PERSON] по теперішній час за місцем проживання та за місцем державної реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] не з`являвся, усі речі знаходяться у заявника, на зв`язок він не виходив, місце перебування його встановити неможливо. Відділенням №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування про кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №12020160310000394 від 11.11.2020 року, за попередньою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст.115 КК України. Згідно листа Відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області станом на теперішній час місце знаходження безвісти зниклого [PERSON] , [INFO] невідоме. З часу зникнення [PERSON] , заявник одна утримує і виховує неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищезазначеного, заявник просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кілія Одеської області безвісно відсутнім. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] є її сином. Спілкувалась з ним до 09.11.2020 року, того ж дня невістка повідомила, що він пішов, після чого подзвонила своєму брату та поїхали до невістки і питали де шукати сина. До цього часу син вже йшов від невістки через конфлікти. Невістка не повідомила про можливе місцезнаходження сина. Його пошуки не дали результатів. Друзів у нього не було. Невістка повідомила, що вранці подасть заяву на розшук. До цього часу такого наміру у неї не було після конфліктів. Писала заяву на розшук сина, всі документи та грошові кошти були у невістки. Колишня невістка з сином жили разом, шлюб між ними було розірвано, коли син перебував у рейсі. [PERSON] та [PERSON] колишні свати, вони знали про розірвання шлюбу. Сусід повідомив, що бачив [PERSON] ввечері. Здійснювали спільний пошук сина, досліджувала старі будинки, однак пошуки не дали результатів. Вважає, що є підстави для задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він є батьком [PERSON] . Син жив по [ADDRESS] , іншого житла не мав. 06.11.2020 року був на роботі, працює охоронцем, син подзвонив і приїхав приблизно о 19:00 години, привіз 2 коробки ліків. Син був сумним, повідомив, що 09.11.2020 року хотів виселитись з будинку, стосунки з колишньою дружиною були добрі. Син шкодував про те, що ходив в рейс і дозволив дружині змінити роботу, оскільки, на його думку, це стало причиною розпаду родини. 09.11.2020 року чекав дзвінка від сина. Потім почалися пошуки, 20.11.2020 року їздили на острів в пошуках сина, результату не було. До цього часу він не має відомостей про місцезнаходження сина. Вважає, що є підстави для задоволення заяви. Заслухавши представника заявника, заінтересованих осіб, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 100 від 10.07.2007 року /а.с. 9/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.06.2020 року по справі № 502/623/20, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області /а.с. 16-17/. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.05.2000 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Кілія Одеської області /а.с. 12-15/. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Кілійської міської ради за вих. № 6099/14/21 від 30.12.2021 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим в Реєстрі Кілійської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Відділення поліції № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області за вих. № 65.1/6076 від 29.12.2021 року встановлено, що ЗС № 1 ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в рамках оперативно розшукової справи «Розшук» № 039502 від 18.11.2020 року, проводяться заходи направлені на розшук [PERSON] , [INFO] . Разом з цим в СВ № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12020160310000394 від 11.11.2020 року, розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення [PERSON] . Станом на 29.12.2021 року місце знаходження [PERSON] , [INFO] не встановлено. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що тривалий час знайомий з заявником та [PERSON] , які доводились один одному подружжям та разом мешкали за адресою: [ADDRESS] . У листопаді свідкові 2020 року стало відомо про зникнення [PERSON] , який до цього часу на зв`язок не виходив. Про те, щоб у нього було інше житло, свідкові невідомо. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона приїхала в м. Кілія Одеської області у 2010 році і з тих пір спілкувалася з родиною [PERSON] . Стосунки з сім`єю [PERSON] були хороші. Потім вона дізналася, що вони розірвали шлюб, влітку 2020 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, сварок не було чутно. [PERSON] мав надію на відновлення шлюбу, потім їй повідомили, що після завершення ремонту, вони роз`їдуться. Напередодні зникнення бачила [PERSON] , він був злий та повідомив, що ремонт завершився. Про зникнення дізналася 10.11.2020 року ввечері. [PERSON] повідомила, що всі гроші, документи та речі залишилися вдома. 09.11.2020 року [PERSON] повідомив, що скоро повернеться, він не далеко від будинку, потім він не прийшов додому, телефон вимкнений.. [PERSON] став замкнений, пасивний, не емоційний. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні . З наданих та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] не проживає та не з`являється понад рік, відомості про його місцезнаходження відсутні, вжиті заходи щодо його розшуку не дали можливості встановити його місцеперебування, а для заявника є юридично поважним визнання його безвісно відсутнім, оскільки має на меті усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Оскільки, як встановлено судом, днем одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] є 09.11.2020 року, то початком безвісної відсутності останнього слід вважати - 09.11.2020 року. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява про визнання особи безвісно відсутньою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що за змістом статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що ухвалив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved