Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2021 року № 718/1740/21 шлюб між ними розірваного. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою. Вказує, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працевлаштований, однак є працездатним, а тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення ним повноліття, та на її утримання в розмірі по 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про зміну позовних вимог, а саме: просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі по 2 000 грн щомісячно на дитину до його повноліття та на її утримання в розмірі по 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Змінені позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій змінені позовні вимоги визнав повністю, просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2021 року № 718/1740/21. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2020 року . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов № 3636 від 03.12.2021 року позивачка [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . За вище вказаною адресою також проживає малолітній [PERSON] , [INFO] . У 8-му розділі цього Акту також зазначено, що [PERSON] сама виховує дитину і проживає разом із ним за вказаною адресою, батько дитини [PERSON] з травня 2020 року разом із ними не проживає, частково матеріально забезпечує дитину. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, при визначенні розміру аліментів, в даному конкретному випадку, суд враховує факт проживання сина з матір`ю, його вік, матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. При цьому, суд погоджується з визначеним позивачкою розміром аліментів у сумі по 2 000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно до її повноліття, оскільки це відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітини, та створенню належних умов її фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Крім того, Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 14.12.2021 року. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене, ст.ст.180,181,184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved