Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У позовній заяві позивач посилався на те, що 17.10.2019 о 09 год 00 хв. на а/д М21, 382 км + 320 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «ІЛТА», під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля потерпілого були застраховані в ПрАТ «СК «Українська страхова група» за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту, укладеним 03.11.2017 та Додаток від 04.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (Страховик) та ТОВ «ІЛТА» (Страхувальник), згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання із відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику (вищенаведеному транспортному засобу). Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 139/1147/19 від 16.12.2019, відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Заява була розглянута і пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 60692,51 грн. Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 60692,51 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування, за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 43320,01 грн, яка не покриває суму виплати за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту укладеним 03.11.2017 та Додаток від 04.07.2019. За таких обставин різниця суми страхового відшкодування склала 17372,50 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 17372,50 грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 грн. У відзиві на позов відповідач позов не визнав і просив відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у разі, коли для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому пред`явлення позивачем вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Висновки, які зазначені у позовній заяві, про обов`язок відповідача здійснити відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування зносу деталей, що підлягають заміні, є помилковими, оскільки суперечать статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначив, що страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадках, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування. Крім того, позовні вимоги, на думку відповідача, не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав доказів, які б свідчили про реальну суму страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним, у відзиві просив справу розглянути без його участі, жодних клопотань не заявив. 2. Процесуальні дії у справі 18.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 16.02.2022. 3. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу Volkswagen Polo, 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , є ТОВ «ІЛТА». 03.11.2017 ТОВ «ІЛТА» уклало із ПрАТ «СК «Українська страхова група» Генеральний договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №28-0199-01411 та додаток до вказаного договору №28-0199-01411\\1221 від 04.07.2019. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Polo, 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Вказане підтверджується наданими позивачем копією Генерального договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 28-0199-01411 від 03.11.2017 та додатку №28-0199-01411\\1221 від 04.07.2019. Відповідно до постанови Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 139/1147/19 від 16.12.2019, 17.10.2019 о 09:00 год на а/д М21, 382 км, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр обгону, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП [PERSON] з`їхав з його місця. Під час ДТП автомобілем «Volkswagen Polo», власником якого є ТОВ «ІЛТА», керував [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень на користь держави. 21.10.2019 ТОВ «ІЛТА» повідомило ПрАТ «СК» Українська страхова група» про настання страхового випадку, який мав місце 17.10.2019 за участю автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] . ПрАТ «СК» Українська страхова група» було проведено огляд вказаного автомобіля і складено акт огляду (дефектну), а ТзОВ «Джерман-Центр» проведено розрахунок відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», який склав 60692,51 грн. Вказані обставини підтверджуються: заявою ТОВ «ІЛТА» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК» Українська страхова група» від 21.10.2019; актом огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) ПАТ «СК» Українська страхова група» від 23.12.2019; розрахунком кузовних робіт ТзОВ «Джерман-Центр» від 21.12.2019 автомобіля «Volkswagen Polo», номер кузова [NUMBER] . 20.01.2020 ПрАТ «СК» Українська страхова група» складено страховий акт та проведено розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого в результаті ДТП, забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Polo», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ТОВ «ІЛТА». 28.01.2020 ПрАТ «СК» Українська страхова група» виплатило на користь ТОВ «ІЛТА» суму страхового відшкодування в розмірі 60692,51 грн. Вказані обставини підтверджуються: страховим актом ПрАТ «СК» Українська страхова група» №ДККА-68286 від 20.01.2020; розрахунком суми страхового відшкодування від 20.01.2020, здійсненим ПрАТ «СК» Українська страхова група»; платіжним дорученням №2220 від 28.01.2020 на суму 60692,51 грн, призначення платежу (страх. відшк. 28-0199-01411\\1221 від 04.07.19 стр. Акт ДККА-68286 від 10.01.20; ІЛТА ТОВ ЄДРПОУ 14284053; Volkswagen Polo - [NUMBER] . Без ПДВ). На момент ДТП, а саме 17.10.2019, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний номер [NUMBER] , була застрахована за чинним полісом страхування в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Вказане підтверджується електронним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № АМ5032906 станом на 17.10.2019. 25.06.2020 ПАТ «СК» Українська страхова група» звернулось до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату (страхового) відшкодування в розмірі 60692,51 грн у зв`язку з ДТП, яке мало місце 17.10.2019 за участю автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний номер [NUMBER] , під керуванням винної особи [PERSON] 12.08.2020 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало на користь ПАТ «СК» Українська страхова група» страхове відшкодування у розмірі 43320,01 грн. Вказані обставини підтверджуються заявою на виплату (страхового) відшкодування №42855 від 25.06.2020 та платіжним дорученням № ЗР080832 від 12.08.2020. 4. Оцінка суду і застосовані судом норми права Згідно з частинами 1-2 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як установлено судом, з вини відповідача [PERSON] , який, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «ІЛТА», був пошкоджений. Таким чином, внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки з вини [PERSON] було завдано майнової шкоди ТОВ «ІЛТА». Вказаний автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту, страховиком у якому виступило ПрАТ «СК «Українська страхова група». Водночас, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховиком у якому виступило ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Отже, між ТОВ «ІЛТА» і відповідачем [PERSON] і ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виникло деліктне зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, між страхувальником ТОВ «ІЛТА» і страховиком ПрАТ «СК «Українська страхова група» існувало договірне зобов`язання за договором добровільного майнового страхування. Водночас, між відповідачем [PERSON] існувало договірне зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, у цій справі деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вимога страховика потерпілої у ДТП особи до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Зокрема, відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована, то страховик потерпілого (за договором добровільного майнового страхування) звернувся до страховика винуватця ДТП (за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), і отримав виплату страхового відшкодування. Однак, виплачене страхове відшкодування не в повній мірі покрило фактичні витрати страховика потерпілого на виплату потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного майнового відшкодування. Загальним принципом цивільних правовідносин із відшкодування шкоди є принцип повного відшкодування завданої шкоди. Так, відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки до позивача, як до страховика потерпілого, на підставі норм статей 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, зокрема, право на отримання різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), то відповідач зобов`язаний спалити таку різницю позивачу на підставі норм статті 1194 Цивільного кодексу України. Таким чином, оскільки страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоди особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, то різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує саме особа, яка завдала збитків. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 922/1436/17. За змістом статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Матеріали справи не містять доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, яке ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ТОВ «ІЛТА», був здійснений з порушенням умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу або з порушенням норм чинного законодавства, яке регулює питання виплати страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування. Так, у матеріалах справи наявний акт огляду пошкодженого транспортного засобу, страховий акт №ДККА-68286 за Договором страхування наземного транспортного засобу від 03.11.2017, розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 60692,51 грн, що відповідає вартості ремонтних робіт відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Джерман-Центр». В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач помилково посилається на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін. До вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про страхування» і норми статей 993 і 1194 Цивільного кодексу України. Таким чином, на підставі викладених мотивів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача 17372,50 грн, що становить різницю між виплаченим позивачем на користь потерпілого страховим відшкодуванням і отриманим ним страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП. 5. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270 гривень.

Outcome: approved