Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

23 грудня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, відповідно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на обліку ССД по Новобаварському району знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Мати дитини - [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. До ССД по Новобаварському району надійшло повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок № 7» Харківської міської ради від 17.06.2021 № 641/0/629-21 про дитину, позбавлену батьківського піклування. Відповідно до отриманої інформації 05.06.2021 у лікувальному закладі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , безробітна, народила дитину (хлопчика), та відмовилась забирати новонародженого з пологового будинку. На підставі заяви матері, [PERSON] , від 08.06.2021 про відмову забрати дитину з пологового будинку, складений Акт закладу охорони здоров`я органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 08.06.2021, дитину направлено до Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.07.2021 № 564 «Про реєстрацію народження, подовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» посадовими особами ССД по Новобаварському району здійснена реєстрація народження дитини. Малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай»», де і перебуває по теперішній час. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2021 № 849 «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, втрату дітьми статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з інформацією адміністрації КНП ХОР «ОСБД «Зелений Гай»» від 25.11.2021 №526, за період перебування дитини у закладі його ніхто не відвідував, не телефонував, станом здоров`я не цікавився, з адміністрацією закладу не спілкувався. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , було попередньо розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, що є постійно діючим консультативно-дорадчим органом виконавчого комітету Харківської міської ради як орган опіки та піклування. За результатами розгляду, враховуючи рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року закрито підготовче провадження за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представник позивача Левченко С.Ю., який діє на підставі Довіреності від 04.01.2022 № 22, в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надавала, у зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечувала і представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради скориставшись своїм правом звернувся до суду з позовом для захисту прав малолітньої дитини [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] народила хлопчика, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 79 від 07.06.2021.. (а.с. 9) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] ,[INFO] , є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с. 6) Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 7) 08 червня 2021 року [PERSON] надала заяву до пологового будинку про відмову забрати дитину з пологового будинку, у зв`язку з тим, що немає можливості піклуватися про дитину. (а.с. 11) На підставі заяви матері [PERSON] від 08.06.2021 про відмову забрати дитину з пологового будинку, складено відповідний Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 08.06.2021, відповідно до якого дитину направлено до Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради. (10) Згідно повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний пологовий будинок № 7» Харківської міської ради від 17.06.2021 № 641/0/629-21 про дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , безробітна, народила дитину (хлопчика), та відмовилась забирати новонародженого з пологового будинку. (а.с. 8) Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.07.2021 № 564 «Про реєстрацію народження, подовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» посадовими особами ССД по Новобаварському району здійснено реєстрацію народження малолітнього [PERSON] , [INFO] . Доручено Службі у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вжити заходи щодо отримання в Департаменті охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації путівки до державного закладу для дітей та влаштування на повне державне забезпечення малолітнього [PERSON] , строком на 6 місяців. (а.с. 13) Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2021 № 849 «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, втрату дітьми статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 13) Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації направив [PERSON] , [INFO] , до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай»», на виховання. (а.с. 14) Відповідно до листа Служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, останньому необхідно проводити відповідні заходи соціального захисту малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , після влаштування його на цілодобове перебування до закладу охорони здоров`я, а також продовжувати діяльність спрямовану на повернення дитини в біологічну сім`ю відповідно до найкращих інтересів дитини, а в разі неможливості повернення - забезпечити своєчасне надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштувати її в сім`ю громадян України. (а.с. 15) Згідно з інформацією адміністрації КНП ХОР «ОСБД «Зелений Гай»» від 25.11.2021 №526, за період перебування дитини у закладі його ніхто не відвідував, не телефонував, станом здоров`я не цікавився, з адміністрацією закладу не спілкувався. (а.с. 16) Відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку Департаменту служби у справах дітей ХМР від 28.01.2022 № 91 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с. 35-36) Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі К. і Т., зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року). У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова № 3) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абзац 2 пункту 16 Постанови № 3). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Отже, враховуючи те, що позивачем було в повній мірі доведено факт відмови [PERSON] забрати з пологового будинку малолітню дитину, а також ухилення відповідача від виконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню та забезпеченню малолітньої дитини, суд приходить до висновку, щодо необхідності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом було встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на теперішній час знаходиться у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що батьки повинні брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Отже, позовна заява Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та на користь держави у розмірі 908, 00 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved