Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Прості займи» Пономар В.О. звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Прості займи» суму заборгованості за Договором надання фінансових послуг №180830-192715 від 30.08.2018 в загальному розмірі 52 493,23 грн, з яких: сума кредиту 2 200,00 грн, проценти за користування кредитом 46 288,10 грн, пеня 1 145,90 грн, індекс інфляції за весь період прострочення 669,68 грн та три проценти річних від простроченої суми 2 189,55 грн; судові витрати у розмірі 2 270,00 грн стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.08.2018 між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг №180830-192715, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 2 500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50,00 грн за кожен день строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», відповідно до довідки. Відповідач заповнила свої дані на сайті позивача, ознайомилась з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду шляхом проставлення відмітки у відповідному пункті заяви. Після подачі заявки, відповідач отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений нею при реєстрації на сайті Товариства, який ввела і таким чином підтвердила подачу заявки та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Згідно з кредитним договором, відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2 500,00 грн, та сплатити проценти у розмірі 800,00 грн. у строк 16 днів до 14.09.2018. Станом на 14.09.2018 термін платежу за договором настав, однак, відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме, не повернула отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатила проценти. Станом на 26.07.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором складається з: суми кредиту в розмірі 2 200,00 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 46 288,10 грн, пені в розмірі 1 145,90 грн, індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 669,68 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 189,55 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 52 493,23 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Прості займи» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталась. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі представника позивача і відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Прості займи» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Основним видом діяльності товариства є інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту. Відповідно до Правил, затверджених рішенням Загальних зборів засновників ТОВ «Прості займи», товариство надає кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 30 серпня 2018 року відповідач [PERSON] звернулась до позивача з заявою-анкетою для тримання кредиту, в якій зазначила, що ознайомилась з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua та погоджується з ними. 30.08.2018 між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №180830-192715. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит на особисті потреби в розмірі 2 500,00 грн строком на 16 днів до 14.09.2018 та зобов`язувалась його повернути і сплатити проценти у розмірі 800,00 грн, дата початку нарахування процентів 30.08.2018 (розмір процентів 2% за кожен день користування кредитом (730% річних). При виникненні заборгованості відповідач зобов`язувалась сплатити на користь позивача неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02%, на 30-й день - 7,67%, у порядку, що передбачений розділом 4 Умов. Договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти в сумі 2 500,00 грн за кредитним договором перераховані на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», що підтверджується довідкою №587 від 26.07.2021. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина друга статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, чим порушила права позивача. Згідно з наданим ТОВ «Прості займи» розрахунком, станом на 26 липня 2021 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 52 493,23 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 2 200,00 грн, проценти за користування кредитом 46 288,10 грн., пеня 1 145,90 грн. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов`язання за Договором про надання фінансових послуг №180830-192715 від 30.08.2018 року. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Зважаючи на викладене, необхідно стягнути з відповідача індекс інфляції в сумі 669,68 грн та 3% річних в сумі 2 189,55 грн згідно наданого позивачем розрахунку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved