Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Великобілозерського районного суду Запорізької області, в порядку статті 31 ЦПК України, з Василівського районного суду Запорізької області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС», треті особи,\~які не\~заявляють самостійні\~вимоги щодо\~предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги позивач\~зазначає,\~що 08.02.2014\~року між\~нею та\~Публічним акціонерним\~товариством «Дельта\~Банк» було\~укладено кредитний\~договір,\~відповідно до\~якого позивач\~отримала строком\~на 364\~календарних дні\~кредитну картку\~з лімітом\~кредитної лінії\~на суму\~10000\~грн.\~00\~коп.\~26.01.2018\~року за\~договором про\~відступлення права\~вимоги Публічне\~акціонерне товариство\~«Дельта Банк»\~передало право\~вимоги за\~кредитним договором\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«Росвен Інвест\~Україна».\~30.12.2020\~року за\~договором факторингу\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Росвен Інвест\~Україна» передало\~право вимоги\~за вищевказаним\~кредитом Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «Уно\~Капітал».\~В свою\~чергу,\~27.01.2021\~року на\~підставі договору\~про відступлення\~права вимоги,\~право вимоги\~несплаченого кредиту\~від Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «Уно\~Капітал» перейшло\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~Компанія «ФІНРЕЗЕРВ\~ПЛЮС».\~Про те,\~що Публічне\~акціонерне товариство\~«Дельта Банк»\~у свій\~час відступив\~право вимоги\~за кредитним\~договором Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «Росвен\~Інвест Україна»\~позивачу повідомлено\~не було.\~15.03.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Харою\~Н.С.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№ 12411\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС»\~боргу в\~сумі 15928\~грн.\~39\~коп.\~На підставі\~вказаного виконавчого\~напису приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Запорізької\~області Котулою\~А.М.\~було відкрито\~виконавче провадження\~про стягнення\~з позивача\~на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС»\~вказаної заборгованості. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при його вчиненні було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки він не перевірив безспірність вимог стягувача. При цьому, спірний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом поза межами встановленого Законом строку, після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, оскільки кінцевою датою повернення кредиту є 06.02.2015 року. Посилаючись на\~зазначені обставини,\~позивач просить\~суд визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 12411,\~вчинений 15.03.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Харою\~Н.С.\~про стягнення\~з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в сумі 15928 грн. 39 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце проведення судового засідання, не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.85). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив з викладеними запереченнями проти позову до суду не надав (а.с.83). Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., будучи належним чином повідомленою про час, день та місце проведення судового засідання, до суду також не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила (а.с.46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М., будучи належним чином повідомленим про час, день та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, в письмових поясненнях від 20.01.2022 року зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі (а.с.47, 84). За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-07045-080214, за умовами якого позивачу було надано кредит в розмірі 10000 грн. 00 коп. строком на 364 календарних дні, зі сплатою 42 % річних за користування кредитом, та видано кредитну картку «Кредитна картка № 1 Еволюція (Партнерська) (а.с.7). 26.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест України» були укладені договори про відступлення права вимоги № 142/К та № 143/К, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест України» набуло право грошової вимоги відносно боржника [PERSON] 30.12.2020 року на підставі договору факторингу № 1-30/12, право грошової вимоги відносно [PERSON] перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Уно Капітал». В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Уно Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» 27.01.2021 року було укладено договір про відступлення права вимоги № 1-27/01, згідно якого право грошової вимоги відносно [PERSON] набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС». 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості за кредитним договором № 002-07045-080214 від 08.02.2014 року, в розмірі 15778 грн. 39 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9804 грн. 14 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4924 грн. 25 коп., заборгованості за штрафами та пенями в сумі 1050 грн. 00 коп. Крім того, стягненню підлягає також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 150 грн. 00 коп. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача, складає 15928 грн. 39 коп. (а.с.53). Судом також встановлено, що 21.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М., на підставі вищевказаного нотаріального напису, було винесено постанову серії ВП № 65176650 (з урахуванням постанови серії ВП № 65176650 від 26.04.2021 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних) про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 15928 грн. 39 коп. (а.с.48, 61). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До таких актів, зокрема відноситься, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Правилами статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стяґувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стяґувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стяґувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стяґувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Положеннями пп. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що його вчинено на підставі п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, в первісній редакції від 29.06.1999 року не передбачав можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. 26.11.2014 року в Перелік було внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік пункту 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку пункту 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. Згідно з п. 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові по справі № 910/13233/17 від 29.01.2019 року. Крім того, у постанові № 158/2157/17 від 15.04.2020 року Верховний Суд України, спираючись на те, що виконавчий напис було вчинено після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, а також на те, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, дійшов висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стяґувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 15 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, до того ж укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] кредитний договір № 002-07045-080214 від 08.02.2014 року не був посвідчений нотаріально. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також суд вважає обґрунтованими твердження позивача, які викладені в позовній заяві, про те, що оспорюваний виконавчий напис було зроблено нотаріусом з пропуском строку, на протязі якого він мав право вчиняти виконавчий напис, з наступних підстав. За правилами статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Кредитний договір між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений 08.02.2014 року строком на 364 календарних дні. Тобто, право грошової вимоги за вказаним кредитним договором виникло 08.02.2015 року. Спірний нотаріальний напис було вчинено нотаріусом 15.03.2021 року, тобто поза межами встановленого трирічного строку. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved