Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №207151а8ка, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Honda, днз [NUMBER] . 16.07.2019 року о 12.55 год. в м. Вінниці по вул. Родіона Скалецького,4, сталася ДТП за участю автомобіля Honda, днз [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник [PERSON] ), автомобіля Volkswagen, днз [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Chevrolet, днз [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Розмір страхового відшкодування склав 30 757,92 гривень, які позивачем було сплачено за відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення №584737 від 06.08.2019 року. До АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Honda, днз [NUMBER] , [PERSON] внаслідок ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ Chevrolet, днз [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №ЕР/181059909, яким встановлено ліміт відповідальності Страхувальника в розмірі 100 000 грн, франшиза - 2 000 грн. 31.10.2019 року позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 04.12.2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 13 378,36 гривень. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при обрахунку цієї суми було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових, що підлягають заміні 0,70, з урахуванням франшизи, яка становить 2 000 гривень. Невідшкодована позивачу сума збитків становить 17 379,56 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, надано сторонам строк для подання до суду заяв по суті спору. 09.12.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Люлика Р.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що цивільна відповідальність [PERSON] - винуватця ДТП, яка визнана страховим випадком, на час його настання була застрахована, а отже саме страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повинен виплатити позивачу страхове відшкодування. Страховик, хоч і не є безпосереднім завдавачем школи, проте виступає зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. При цьому особа, яка завдала шкоди повинна нести зобов`язання щодо відшкодування такої шкоди за умови що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Враховуючи, що розмір завданої шкоди внаслідок ДТП, винним у вчиненні якого визнано відповідача, не перевищує ліміт його відповідальності, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Доказів, які б свідчили про те, що у страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування, позивачем не надано, як і не доведено, що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 31.12.2021 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшли пояснення по справі, в яких представник наполягав на задоволенні позову, вважав, заперечення представника відповідача безпідставними та необгрунтованими. Зазначив, що у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» як страховика не виник обов`язок відшкодовувати різницю між вартістю відновлюваного ремонту (з заміною пошкоджених складових на нові) та вартістю із застосуванням коефіцієнту зношення складових, що підлягали заміні, вимога позивача про стягнення з відповідача вартості відновлюваного ремонту ТЗ без врахування коефіцієнту фізичного зносу є вірною та такою, що має бути задоволена. 20.01.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Люлика Р.І. надійшли заперечення у справі, в яких він просив відмовити в задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що фактичні витрати ПрАТ «СК «АРКС» в розмірі 30 757,92 гривень є витратами в межах ліміту відповідальності (130 000 грн) ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за завдану страхувальником [PERSON] (цього страховика) шкоду майну третім особам, послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, згідно якої покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності; уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зазначив, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає з самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. 07.02.2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на заперечення представника відповідача, в яких представник наполягав на задоволенні позову, вважав заперечення безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що страхове відшкодування було розраховано та виплачено відповідно до рахунку виставленого СТО, що надало послуги з відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Позивач вважає, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 року у справі №910/7163/14). Для відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля Honda, днз [NUMBER] , було використано саме нові комплектуючі частини, тому особа, що завдала шкоду (відповідач) не має права вимагати врахування зношеності або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації при відшкодуванні збитків, тому відповідач має нести відповідальність в розмірі 30 757,92 гривень - вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу Honda, днз [NUMBER] , в розмірі фактичних витрат, понесених у зв`язку з ремонтом пошкодженого транспортного засобу. Вважає, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при визначенні розміру страхового відшкодування, правомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу складових, що підлягають заміні - 0,70, з урахуванням франшизи (2 000 грн) та сплачено 13 378,36 гривень. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо відшкодування шкоди та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 16.07.2019 року о 14.00 год в м.Вінниці по вул. Скалецького, 4, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Chevrolet Nubira, р/н [NUMBER] , в порушення ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Honda Legend, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2019 року у справі №127/20452/19, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.15). [PERSON] як власник автомобіля Honda Legend, р/н [NUMBER] , на підставі договору страхування №207151а8ка від 16.07.2018 року 18.07.2019 року звернулася до позивача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування (а.с.23, 30-36). 18.07.2019 представником ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» за участі [PERSON] проведено огляд автомобіля Honda Legend, р/н [NUMBER] , та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), в якому зазначено механічні пошкодження транспортного засобу. (а.с.24-29). ФОП [PERSON] 26.07.2019 року виставив [PERSON] рахунок № [NUMBER] за ремонт Honda Legend, р/н [NUMBER] , та запчастини (матеріали) на суму 30 757,92 гривень (а.с.19). Згідно страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» від 02.08.2019 року №ARX2484557 сума відшкодування за договором №207151а8ка від 16.07.2018 року становить 30 757,92 гривень (а.с.17-18). 06.08.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перерахувало ФОП [PERSON] 30 757,92 гривень в якості страхового відшкодування за вказаним актом, що підтверджується копією платіжного доручення №584737 (а.с.10). ФОП [PERSON] 07.10.2019 року склав акт виконаних робіт №ФО-Кл-021169 з ремонту (із заміною запчастин) автомобіля Honda Legend, р/н [NUMBER] , згідно якого загальна вартість робіт та запчастин (матеріалів) склала 30 757,92 гривень (а.с.22). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Поліс №ЕР 181059909) (а.с.37). 16.10.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 30 757,92 гривень (а.с.39). Листом №9755 від 04.12.2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адресованому представнику ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» Мартиніву О.І., роз`яснило, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в цій СК згідно Полісу ЕР-181059909, франшиза згідно полісу становить 2 000 гривень, розрахунок суми страхового відшкодування в порядку регресу становить 13 378,36 гривень, які будуть перераховані на рахунок представнику ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (а.с.40). В листі зазначено, що визначення та оцінка реального розміру збитків проводилася з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який було розраховано згідно п.7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», оскільки строк експлуатації автомобіля Honda Legend, р/н [NUMBER] , перевищує 7 років. Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 26.07.2019 року вартість складових, що підлягають заміні - 21 970,80 гривень, вартість матеріалів та робіт - 8 787,12 гривень. Коефіцієнт фізичного зносу, що розраховано представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», - 0,70. З урахуванням цього коефіцієнту на складові, що підлягають заміні, розмір матеріального збитку становить 15 378,36 гривень (без врахування франшизи 2 000 грн). 04.12.2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перехувала на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 13 378,36 гривень (а.с.41). 16.12.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» надіслало [PERSON] претензію про регресні вимоги в сумі 17 379,56 гривень (а.с.9), яка залишилася відповідачем без реагування. Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором страхування, в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набуло права вимоги до відповідача. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Nubira, р/н [NUMBER] , на момент ДТП, знаходився у володінні та під керуванням [PERSON] , саме його діями спричинено шкоду потерпілому у ДТП. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля Chevrolet Nubira, р/н [NUMBER] , відшкодовується ним як володільцем цього транспортного засобу. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Як зазначалося вище цивільно-правова відповідальність [PERSON] внаслідок експлуатації автомобіля марки Chevrolet Nubira, р/н [NUMBER] , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватним акціонерним товариством «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, як передбачено в п. 1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3. Методики). Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики). Відповідно до вимог пункту 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим. Відповідно до п.7.38 Методики, значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ (колісних транспортних засобів). ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" при визначенні суми страхового відшкодування було застосовано коефіцієнт фізичного зносу (0,70) на складові, які підлягають заміні, що відповідає п.7.41 Методики, оскільки на момент ДТП пошкоджений автомобіль перебував в експлуатації більше 7 років (рік випуску 2007). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідно до вищевказаної Методики, рахунку та акту виконаних ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля Honda, днз [NUMBER] , сума матеріальних збитків цього автомобіля з урахування коефіцієнту зносу становить 22 165,48 гривень, яка визначена судом за наступним розрахунком: Сврз = вартість матеріалів та робіт 8 787,12 гривень + 21 970,80 гривень - вартість складових, що підлягають заміні х коефіцієнт фізичного зносу (1-0,7) - 2 000 гривень (франшиза) =13 378,36 гривень. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп", в якості відшкодування позивачу страхової виплати потерпілому, сплатила 13 378,36 гривень (вартість складових, що підлягають заміні х коефіцієнт фізичного зносу (1-0,7) - (франшиза) (а.с.40-41). Вартість матеріалів та робіт в сумі 8 787,12 гривень позивачу не відшкодована. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь 17 379,56 гривень, що становить різницю між розміром виплаченого на рахунок виконавця ремонтних робіт з відновлення автомобіля потерпілого [PERSON] страхового відшкодування в сумі 30 757,92 гривень та розміром страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" позивачу в сумі 13 378,36 гривень. З викладеного вбачається, що складовим елементом суми, заявленої позивачем до стягнення (17 379,56 гривень) є 8 787,12 гривень (вартість матеріалів та робіт), які підлягали відшкодуванню позивачу ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Тому в частині стягнення з відповідача 8 787,12 гривень позов задоволенню не підлягає, оскільки заявлений до неналежного відповідача. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вказаний висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика відповідача не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши вказані норми матеріального права, дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 592,44 гривень, що складає різницю між фактичним розміром завданої шкоди (30 757,92 гривень) і сумою страхового відшкодування, розрахованої судом, яка підлягала б сплаті ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (22 165,48 гривень). Посилання представника відповідача на те, що розмір заявленої до стягнення у цій справі майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп", а тому покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування є неприпустимим, суд відхиляє, оскільки вищевикладеними вимогами закону передбачено обов`язок страхової компанії відшкодувати потерпілій особі вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що не є тотожним фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу). Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір, сплачений позивачем, та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1122,28 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial