Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] [INFO] , громадянку України по відношенню до доньки малолітньої [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона проживає разом з онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження голови Міловської державної адміністрації Луганської області від 05.11.2020 року № 290 «Про влаштування малолітньої [PERSON] на тимчасове проживання». Також відповідно до розпорядження голови Міловської державної адміністрації Луганської області від 08.12.2020 року № 330 «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] » позивач є опікуном своєї онуки. ЇЇ донька відповідач [PERSON] фактично покинула свою доньку яка доводиться її онукою . Розпорядженням голови Міловської державної адміністрації Луганської області від 05.11.2020 року № 289 її онуці [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідач [PERSON] від батьківських обов`язків злісно ухиляється, фактично не приймає участі у вихованні своєї доньки. Відповідач зникла і місцезнаходження її невідомо. З часу зникнення відповідач жодного разу не виявила бажання спілкуватися зі своєю донькою, припинила будь яку участь у її вихованні та утриманні. [PERSON] проживає разом з нею. Крім того підчас проживання однією сім`єю з позивачем та своєю донькою відповідач [PERSON] часто залишала дитину на її піклування, а сама зникала у невідомому напрямку та на невизначений термін, постійно зловживала спиртними напоями , не піклувалася про дитину, не готувала їжу та не слідкувала за побутом сім`ї, тож виховання дитини повністю лягло на неї. Ухвалою судді від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Станом на 15 лютого 2022 року відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Оробцов М.Ю. у судовому засіданні просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували послались на вище означені обставини. Хто є батько онуки не відомо він був вписаний зі слів відповідача [PERSON] .. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, яку слід вважати неповажною, відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої сторони яка не заявляє самостійних вимог представник органу опіки та піклування Міловської селищної ради Луганської області Великоцька О.М. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Свідок [PERSON] показала, що вона проживає в одному селі з позивачем [PERSON] підтримує з нею дружні стосунки. Дочка [PERSON] [PERSON] народила дитину залишила її матері виїхала у невідому напрямі місце знаходження невідомо. [PERSON] виховує свою онуку одна. Від своєї дочки ніякої допомоги не отримує. Після того як залишила місячну дитину більше до дому не з`являлась. Свідок [PERSON] показав, що він проживає у сусідах з [PERSON] .. З дитинства знає [PERSON] яка повернулась до дому вагітною. Після народження дитини виїхала невідомо куди,більше він її не бачив. [PERSON] виховує дитину одна. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. З копії паспорту слід, що позивач [PERSON] є громадянином України, (а.с.7) За копією свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] батьками її є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.9) З акту обстеження сім`ї слід, що позивач [PERSON] проживає у селі Зориківка Старобільського району у власному будинку де зареєстровані онука [PERSON] 2020 року народження та її дочка [PERSON] займається особистим селянським господарством. Доходом сім`ї є підсобне господарство.(а.с.10) Як слід з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні за місцем проживання [PERSON] зареєстровані [PERSON] 2020 року народження онука, [PERSON] дочка. (а.с.11) З побутової характеристики вбачається,що позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується добре. (а.с.12) Відповідно висновку органу опіки та піклування Міловської селищної ради від 10.08.2021 року № 2176 слід, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] яка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не піклується та не утримує свою дитину.(а.с.13-14) З розпорядження голови Міловської районного державної адміністрації від 05 листопада 2020 року № 289 «Про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування» слід, що малолітньої [PERSON] був наданий статус дитини яка позбавлена батьківського піклування. (а.с.15) З розпорядження голови Міловської районної адміністрації «Про влаштування малолітньої [PERSON] на тимчасове проживання» від 05 листопада 2020 за №290 слід, що малолітню [PERSON] [INFO] було влаштовано на тимчасове спільне проживання і виховання до бабусі [PERSON] до подальшого вирішення долі дитини. (а.с.16) З розпорядження голови Міловської районної адміністрації «Про встановлення опіки над малолітньої [PERSON] » від 08 грудня 2020 року №330 слід, що опікуном на малолітньої [PERSON] була призначена [PERSON] (а.с.17-18) Згідно повідомлення начальника відділення поліції №2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області майора поліції Олексія Шуліки слід, що відповідачку [PERSON] було розшукано, встановлено місце її тимчасового проживання. (а.са.58-60) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved