Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що від спільного шлюбу із відповідачем по справі, у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] не виконує жодного обов`язку покладеного законом на батьків. Незважаючи на рішення судів, не бере участі у вихованні дітей, не провідує їх, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Крім того, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом їхнього здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 12 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2022 року. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Вальчук М.М. позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній, просила позовні вимоги задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2018 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , поклавши на Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків [PERSON] . Дане рішення суду було предметом апеляційного оскарження, за результатами розгляду якого постановою Тернопільського апеляційного суду від 21.01.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2018 року залишено без змін. Як вбачається із відповіді №27 від 05.04.2021 Директора Тернопільської початкової школи «Ерудит» Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] навчається у 3-Б класі Тернопільської початкової школи «Ерудит» Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-В класі Тернопільської початкової школи «Ерудит» Тернопільської міської ради. За слів класних керівників [PERSON] та [PERSON] , дітей до школи супроводжує та забирає після занять, відвідує батьківські збори, ранки, оплачує харчування та додаткові витрати матір [PERSON] . Згідно інформації наданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» №357 від 05.04.2021, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку в другому педіатричному відділенні КНП «ТМДКЛ» з народження. Укладено декларацією з лікарем-педіатром [PERSON] . На прийом до лікаря-педіатра з приводу захворювань, профілактичних щеплень, оформлення в школу, планових профілактичних оглядів дітей супроводжувала матір. Згідно висновку Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що [PERSON] повідомила, що батько дітей не приймає участі у вихованні [PERSON] та [PERSON] , не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про духовний, моральний та фізичний розвиток. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні та вихованні матері [PERSON] . Інформація Тернопільського початкової школи «Ерудит» від 26.10.2021 року №27 підтверджує той факт, що батько [PERSON] не виявляє інтересу до навчання та виховання [PERSON] та [PERSON] . З малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проведено бесіду під час, якої з`ясовано, що діти проживають разом з матір`ю. Батько не телефонує їм, не вітає з днем народження. Діти пам`ятають той час коли батько вчиняв вдома скандали та піднімав руку на матір. Батько дітей, [PERSON] на засідання комісії жодного разу не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності, не надіслав жодних письмових пояснень. Також не звертався в управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей щодо участі у вихованні дітей шляхом встановлення графіку побачень з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання та утримання дітей, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дітьми позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси малолітніх дітей, необхідність умов для їхнього нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved