Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному господарстві, але більше як один рік в ньому не проживають. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України\~справи щодо спорів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання Ухвалою Новоселицького районного суду від 29.06.2021 року по вищевказаній цивільній справі було відкрито провадження. 26.07.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому вона позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вона пояснила, що позивач із відповідачем [PERSON] розірвав шлюб у 2016 році, та з того часу остання у дворі вищевказаного господарства не проживає. Відповідач [PERSON] є донькою позивача та остання проживає по [ADDRESS] . У господарстві по [ADDRESS] проживає тільки мати позивача. Жодної поважної причини не проживання відповідачів у вищевказаному дворі не має. Відповідач [PERSON] суду дала пояснення, що вона є донькою позивача та відповідача [PERSON] . Вона дійсно не проживає у господарстві по [ADDRESS] , оскільки батько її вигнав з будинку та не пускає. Після того, як вона зареєструвала шлюб, то проживала по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, та не повідомила про причини неявки. Свідок [PERSON] суду дала показання, що вона є співмешканкою позивача. З 22.02.2017 року вона проживає із [PERSON] . В господарстві по [ADDRESS] проживає мати позивача. Відповідачі не проживають у вищевказаному господарстві впродовж всього часу відколи вона проживає із [PERSON] . Жодних речей [PERSON] там не має, про це їй відомо, оскільки вона два рази на день приїжджає до матері позивача. Свідок [PERSON] суду дав показання, що він є сусідом позивача. [PERSON] у вищевказаному господарстві він не бачив десь 6-7 років. За адресою по [ADDRESS] проживає мати позивача. [PERSON] проживала у вищевказаному господарстві приблизно 25 років назад, а потім проживала по [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Відповідно до актів опитування сусідів від 10.02.2020 року та 14.05.2021 року встановлено, що відповідачі з 2000 року по даний час у вказаному господарстві не проживають. Вказане господарство належить позивачу на праві власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.07.2021 року. Згідно статті 383 Цивільного кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 19009/04, § 41) ЄСПЛ вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Відповідно до абзацу 2 пункту 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї. Виходячи з наведених норм при доведенні факту не проживання особи без поважних причин у житловому приміщенні більше року, останній може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням (п.39 вищевказаної Постанови). Відповідачі фактично не проживають в житловому будинку позивача без поважних причин та відсутні в ньому більше одного року, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , доведено актами опитування сусідів від 10.02.2020 року та від 14.05.2021 року. За таких обставин є всі передбачені законом підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку. У зв`язку з тим, що відповідачі на даний час добровільно не знялася із реєстрації із вказаного будинку, то цим вони порушують права власника будинку.\~ Посилання відповідача [PERSON] на те, що позивач її вигнав з будинку по [ADDRESS] і чинить перешкоди в користуванні ним не були доведені жодними допустимими і належними доказами. На підставі ст.ст.383, 405 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: approved