Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» Балагурак Вероніка Василівна звернулась в суд із позовною заявою до відповідачів до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 07 грудня 2005 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10000 гривень. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, внаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, вказані особи прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування відбулося у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені законодавством строки. Станом на дату смерті позичальника сума заборгованості за договором №б/н від 07.12.2005 року становить 9621,47 гривень та складається з: 9621,47 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 9621,47 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту. Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 9621,47 гривень за кредитним договором №б/н від 07.12.2005 та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 02 грудня 2021 року у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в частині вимог до [PERSON] відмовлено,прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в частині вимог до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання\~для розгляду\~справи по\~суті та постановлено: витребувати з Центру надання адміністративних послуг у місті Луцьку Луцької міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрації осіб станом на 01 січня 2019 рокуза адресою: [ADDRESS] , , витребувати з Першої Луцької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] . У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Кінах Я.В. зазначає про невизнання позову, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» вважає необґрунтованими та безпідставними. Таку позицію мотивує тим, що позивачем не надано доказів, які об`єктивно та переконливо вказували б на те, що відповідач проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і прийняла спадщину після його смерті, адже сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не є доказом того, що відповідач є спадкоємцем, проживала разом із спадкодавцем та прийняла після померлого спадщину.Крім того, спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що до них перейшли. Вказує, що у зв`язку із відсутністю майна, яке б можливо було прийняти в якості спадщини, відповідач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, відтак позичальник не набув статусу спадкодавця, а відповідач, відповідно, не набула статусу спадкоємця. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На спростування аргументів відповідача представник АТ КБ «Приватбанк» подав відповіді на відзиви відповідача, у яких зазначив, що Банк заявив претензійні вимоги до спадкоємців боржника шляхом направлення: 14.08. 2020 року претензії кредитора від 27 березня 2020 року на адресу Першої Луцької державної нотаріальної контори. За приписами ч.3 ст.1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вимога про погашення заборгованості була пред`явлена до спадкоємців через нотаріуса. В свою чергу спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 01.09.2019 року по 01.03.2020 року, однак у встановлений строк спадкоємці не подали заяву про відмову від прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 02 лютого 2021 року від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 180 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі наведених норм процесуального закону, враховуючи те, що представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, в судовому засіданні не було взято до уваги клопотання про відкладення судового засідання, та визнано неявку позивача неповажною, отже, суд ухвалив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кінах Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволення з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 07 грудня 2005 року [PERSON] підписав Анкету-заяву, в якій зазначено, що [PERSON] погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг(а.с. 32). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 29.06.2021 року становить 9621,47 гривень та складається з: 9621,47 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 9621,47 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. Вказана обставина сторонами визнається та підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.01.2020 року (а.с.90). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). З копії спадкової справи №26/2020 до майна померлого [PERSON] , заведеної Першою Луцькою державною нотаріальною конторою 24 січня 2020 року, вбачається, що спадкоємці [PERSON] , який помер [INFO] , із заявами про прийняття спадщини не звертались. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, визначаючи коло спадкоємців, суд встановив, що спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Реєстру Луцької міської територіальної громади від 23.12.2021 року(а.с.83-84). Також встановлено, що в матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 18.08.2020 року, заявлена в порядку ст. 1281 ЦК України, яка надійшла на адресу Першої Луцької державної нотаріальної контори 18 серпня 2020 року (а.с.92). Прийнявши спадщину, відповідачі свідоцтва про право на спадщину за законом не отримували. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», що набрав чинності 04 листопада 2018 року і введений в дію 04\~лютого 2019 року, встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію. Відповідно до статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на час прийняття відповідачем спадщини (01 вересня 2019 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем та позичальником [PERSON] (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України. При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Судом установлено, що спірні правовідносини виникли 01 вересня 2019 року, після смерті спадкодавця, відповідач [PERSON] яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, адже, вона не заявила про відмову від неї, відтак, застосуванню підлягає положення статті 1281 ЦК України у редакції після прийняття Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування». Наведене дає підстави для висновку, що позивачем не порушено строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, адже відповідач не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Такі висновки суду відповідають усталеній судовій практиці Верховного Суду у вирішенні подібних справ, зокрема, правовій позиції Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 31 березня 2021 року (справа №650/1180/19). За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частиною першою статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Досліджені судом матеріали справи підтверджують той факт, що відповідач не отримали від спадкодавця [PERSON] у спадщину жодного майна, а тому у відповідача відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора АТ «Приватбанк». Позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами наявності будь-якого майна, яке належало спадкодавцю [PERSON] .. Натомість представником відповідача надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.01.2022 року № 294510343, з якої вбачається, що у власності померлого [PERSON] жодного нерухомого майна не зареєстровано (а.с.106). Згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд, дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову. \~\~

Outcome: dismissed