Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] у грудні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя, 04 листопада 2004 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області Лучаніновою Н.І. та зареєстрований у реєстрі за № 171. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно заповів йому. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить право на земельну ділянку орієнтовною площею 0,45 га, яка розташована по [ADDRESS] та була передана останньому безкоштовно у приватну власність на підставі рішення виконкому Люджанської сільської ради від 20.07.1993 за №25. Приватизацію указаної земельної ділянки [PERSON] за життя не завершив. Постановою нотаріуса від 30.11.2021 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за вищевказаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивач вимушений звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , орієнтовною площею 0,45 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , у тому числі право на отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 13.12.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, із підстав указаних у ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, за наявними доказами у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [INFO] у с. Люджа Тростянецького району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 4). За життя, [PERSON] , склав заповіт, якийбув посвідчений 04.11.2004 секретарем виконавчого комітету Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області Лучаніновою Н.І. та зареєстрований у реєстрі за № 171. Вказаним заповітом [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно заповів позивачу (а.с. 3). Також за життя, [PERSON] , склав заповіт, якийбув посвідчений 02.03.2016 секретарем виконавчого комітету Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області Курмаковою Л.О. та зареєстрований у реєстрі за № 34. Вказаним заповітом [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким [PERSON] заповів земельну ділянку, що розташована на території Люджанської сільської ради Тростянецького району і належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 008428 (а.с. 27). Відповідно до частини 2 статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, новий заповіт [PERSON] , скасовує попередній заповіт в частині права позивача на спадкове майно, яке зазначено у новому заповіті. Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.10.1992, виданого виконавчим комітетом Тростянецької районної Ради народних депутатів та зареєстрованого у Охтирському МБТІ у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 257 від 23.10.1992, вбачається, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 5). З довідки виданої комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 23.11.2021 за № 1277 вбачається, що станом на 23.11.2021 на земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] житловий будинок, господарські будівлі та споруди відсутні (а.с. 6). Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Воропай В.В. від 30.11.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з будівлями і спорудами та земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 8). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 66637694 від 29.09.2021, наданих державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 252/2016, де є заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] та 14.06.2017 на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно заповіту від 02.03.2016 посвідченого Люджанською сільською радою за реєстровим № 34. Також нотаріус повідомив про те, що 29.09.2021 спадкоємець [PERSON] подала заяву про включення у коло спадкоємців [PERSON] , який є спадкоємцем згідно заповіту посвідченого 04.11.2004 Люджанською сільською радою за реєстровим № 171, але спадщину своєчасно не прийняв. [PERSON] подав 29.09.2021 заяву про прийняття спадщини згідно заяви поданої [PERSON] (а.с. 24-26). Згідно ч. 2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після його смерті судом не встановлено. Спір між спадкоємцями за заповітами щодо спадкового майна відсутній. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З довідки виданої старостою Люджанського старостинського округу Тростянецької міської ради від 13.09.2021 за № 73, архівного витягу наданого архівним відділом Охтирської районної державної адміністрації від 15.09.2020 за № 04-02/301 та книги реєстрації громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність вбачається, що рішенням виконкому Люджанської сільської Ради народних депутатів Тростянецького району Сумської області від 20.07.1993 № 25 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка орієнтовною площею 0,45 га (для ведення особистого селянського господарства - 0,38 га, під житлове будівництво - 0,07 га), що розташована по [ADDRESS] (а.с. 7, 29-30). Згідно повідомлення наданого Управлінням в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.10.2021 за № 34/0/315-21 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , факту реєстрації документів, що посвідчують прав власності на земельну ділянку на території Охтирського району (колишнього Тростянецького) не встановлено (а.с. 9). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набув право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивач, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved