Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в листопаді 2021 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження він встановив, що підставою для його відкриття став виконавчий напис №4399 від 19 серпня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, яким було запропоновано звернути стягнення на позивача за кредитним договором від 14 березня 2019 року №D44.00404.005014118, укладеним з Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК». З вказаних документів позивач дізнався, про існування виконавчого напису яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на його думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Наданий відповідачем відзив, судом не враховано враховуючи, що до відзиву не додано відомостей про направлення його копії позивачу. Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису вчиненого 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Сазовоною Оленою Миколаївною, приватний нотаріус пропонує стягнути грошові кошти у сумі 96451 грн. 62 коп. з [PERSON] , які є боргом за кредитним договором №D44.00404.005014118 від 14 березня 2019 року, укладеним між ним та АТ «ІДЕЯ БАНК». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 травня 2020 року по 06 липня 2021 року, і складається з: строкового основного боргу в розмірі 42893 грн. 18 коп.; простроченого основного боргу - 10156 грн. 58 коп.; прострочених процентів - 11229 грн. 80 коп.; строкових процентів - 3218 грн. 99 коп.; строкової плати за обслуговування кредиту - 6360 грн. 00 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту - 20670 грн. 00 коп.; пені - 23 грн. 07 коп., крім того за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто з боржника 1900 грн. 00 коп. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі № 4399 (а.с. 18). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 жовтня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, відкрито виконавче провадження № 67050375 по виконанню виконавчого напису № 4399 виданого 19 серпня 2021 року (а.с. 17). Згідно договору №D44.00404.005014118 від 14 березня 2019 року укладеного між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] предметом даного договору є надання [PERSON] кредиту в розмірі 60000 грн. 00 коп. Даний договір нотаріально не посвідчувався (а.с. 15-16). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» - увиконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису - 19 серпня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] 14 березня 2019 року. У зв`язку з чим, суд вважає, що доводи позивача, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. на підставі договору укладеного між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] 14 березня 2019 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що договір між сторонами нотаріально не посвідчувався. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, який він сплатив при поданні позову до суду(а.с. 6). Що стосується вимог позивач на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6700 грн. 00 коп. то суд зауважує. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки з доданого до позову договору № 09112101 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 09 листопада 2021 року укладеного між позивачем та Дніпровським центром правового захисту, даних, що понесені витрати позивачем на професійну правничу допомогу надані адвокатом, не вбачається, тому підстав вважати, витрати понесені позивачем витратами на професійну правничу допомогу немає і тому в задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved