Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 29.09.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1495. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що шлюбні стосунки припинені, перестали вести спільне господарство, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просили розірвати шлюб. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.02.2022 року [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, вимоги позовної заяви підтримала. 18.02.2022 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги позовної заяви підтримав. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1495. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, не ведуть спільне господарство. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved