Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У січні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.09.2011 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.09.2011 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, за яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Таким чином, сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.10.2021 утворилась заборгованість 43158,22 грн, яка складається з: -3476,91 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); -35500,61 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; -0,00 грн залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; -35500,61 грн залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; -4180,70 грн заборгованість по пені; -0,00 грн заборгованість по комісії. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача: 3476,91 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 35500,61 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; 208,62 грн заборгованість по пені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~У відповідності до ч.8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. \~ \~ \~ \~Положеннями\~ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення « адресат за вказаною адресою відсутній». У відповідності до ст.\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.\~178, ст.\~181 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом установлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідно до укладеного 05.09.2011 року Договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідач 05.09.2011 року отримала кредитну картку [NUMBER] строк дії якої до 07/15 ( а.с.21). Кредитний ліміт встановлений на картці 3600,00 грн ( а.с.20). Матеріали справи містять анкету- заяву позичальника від 05.09.2011 року та інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту підписану відповідачем 05.09.2011 року ( а.с. 22-23). Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором станом на 31.10.2021 становить 43158,22 грн і складається з:\~\~3476,91 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); -35500,61 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; -0,00 грн залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; -35500,61 грн залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; -4180,70 грн заборгованість по пені; -0,00 грн заборгованість по комісії. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача: 3476,91 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 35500,61 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; 208,62 грн заборгованість по пені. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(надалі\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини першої\~статті 1048 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо нарахування банком процентів до повного погашення заборгованості за договором суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості .- заборгованість за процентами станом на 31.10.2021 року становить 35500,61 грн., які позивачем нараховані до 31.10.2021 року. Судом встановлено, що у заяві підписаній відповідачкою, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню на користь банку, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін ( а.с.22-23). Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Водночас суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 05.09.2011 року отримала кредитну картку [NUMBER] строк дії якої до 07/15. Більше кредитна картка не перевипускалась. Разом із цим, банк просить стягнути нараховану заборгованість за користування кредитом, зокрема по процентам, станом на 31.10.2021 року, з наданого банком розрахунку за договором вбачається, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 35500,61 грн. та нараховувався з 06.10.2011 року по 31.10.2021 року. Водночас, строк дії кредитної картки припинився 31.07.2015 року, картка наново не перевипускалася, а отже у банку з 01.08.2015 року припинилося право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, у зв`язку із чим, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованих за період з 06.10.2011 року по 31.07.2015 року в сумі 6463,22 грн., які нараховані позивачем відповідно до розрахунку заборгованості на вказану дату. За таких обставин суд вважає, що позивач має право вимагати стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 3476,91 грн., відсотках в розмірі 6463,22 грн., а разом 9940,13 грн. Відповідно до\~ст.\~2\~Закону України\~"Про\~тимчасові заходи\~на період\~проведення антитерористичної\~операції"\~на час\~проведення антитерористичної\~операції забороняється\~нарахування пені\~та/або\~штрафів на\~основну суму\~заборгованості із\~зобов`язань за\~кредитними договорами\~та договорами\~позики з\~14\~квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно інформації Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 14 січня 2022 року відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.64). Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня нарахована за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При ухваленні рішення суд враховує висновки, що містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, в якій Верховний Суд, зокрема, зазначив, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatismutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO NeftyanayaKompaniyaYukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51). На підставі\~ст.141ЦПК України\~позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial