Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У липні 2018 року позивач, яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила визнати за нею та її донькою право користування кімнатою [ADDRESS] ; вселити її та доньку у вказану кімнату; зобов`язати Дніпровську міську раду укласти з нею договір найму цієї кімнати; визнати недійсним та скасувати ордер серії НА №305, виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] на зайняття цієї кімнати; визнати недійсним типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра від 14.06.2018 року №51006136, укладений між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і [PERSON] на зайняття кімнати №136, виселити [PERSON] з указаної кімнати без надання іншого житлового приміщення. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 2008 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] , котру [PERSON] займав на підставі ордера. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . [INFO] вона і [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] останній помер. Вона, позивач, зі своєю донькою залишилася проживати в спірній кімнаті гуртожитку, оскільки іншого житла вони гне мають. Однак 08.06.2018 року працівники КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради виселили їх із застосування фізичної сили; виставили їх особисті речі; змінили замки на вхідних дверях, в результаті чого вона не може потрапити до житла. Позивач вважає, що вона з донькою набули право користування спірною кімнатою, оскільки буле вселені в неї як члени сім`ї наймача [PERSON] . З огляду на те, що їх з донькою виселення було протиправним, [PERSON] вважає вселення [PERSON] незаконним, адже спірну кімнату неможна вважати вільною. Позивач просила задовольнити позов, зазначивши, що іншого житла в неї немає. Під час судового розгляду представник позивача, адвокат Карлаш І.А. позов підтримаві просив задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. заперечувала проти позову, зазначивши в судовому засіданні 19.08.2021 року, що позивачем не надано доказів щодо законного вселення та фактичного проживання в спірній кімнаті у вказаний нею період, а також не доведено відсутність належності на праві приватної власності іншого майна, як у неї, так і у її доньки; не доведено те, що спірна кімната у гуртожитку є єдиним місцем проживання позивача з її донькою. Також представником відповідача зазначено, що позивачем не доведено порушення її прав з боку Дніпровської міської ради. Просила відмовити у задоволені позову. Представник відповідача КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради Проценко В.М. направив на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без участі представника підприємства (а.с.127 т.2). Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судові засідання жодного разу не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився, на адресу суду поверталися конверти з судовими повістками з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Вислухавши представника позивача, представника відповідача Дніпровської міської ради, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволен6ня позову, виходячи з такого. Під час розгляду справи встановлено, що згідно з ордером від 28.10.2002 року №195, виданим Дніпропетровський домобудівельним комбінатом РБЕУ «Наш дім», [PERSON] надано в користування кімнату [ADDRESS] загальною площею16.8 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., в якій він зареєстрований з 19.11.2002 року (а.с. 40т.1). Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 26.09.2018 року за вказаною адресою [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] у КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради з моменту прийняття гуртожитку на баланс підприємства. З 01.11.2017 року особовий рахунок закритий на підставі акта майстра дільниці [PERSON] про смерть [PERSON] (а.с.41т.1). Встановлено, що [PERSON] і позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с.15т.1). Також встановлено, що позивач у 2008 році вселилася в спірну кімнату гуртожитку до [PERSON] на правах дружини; останні вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, у грудні 2009 року в ним народилася донька. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] і [PERSON] 14.02.2014 року між [PERSON] і позивачем Індустріальний відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №72 (а.с.14 т.1). Згідно з довідкою КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 18.12.2017 року №4299 [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] і знята з реєстрації 24.02.2017 року (а.с.16 т.1). Встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 17 т.1). На день смерті останній був зареєстрований і проживав у кімнаті [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання житлової площі та реєстрації в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра надано дозвіл [PERSON] зі складом родини - одна особа на зайняття житлової площі та реєстрації в кімнаті №136 у гуртожитку комунальної власності територіальної громади [ADDRESS] , житловою площею 11.3 кв.м.(а.с.137 т.1). Відповідно до ордера серії АА №305, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради [PERSON] надано право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті [ADDRESS] (а.с.98 т.1). 14.06.2018 року між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і [PERSON] укладено типовий договір №51006136 найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра (а.с. 99 т.1). Відповідно до картки реєстрації особи, [PERSON] зареєстрований за спірною адресою з 25.06.2018 року (а.с.44 т.1). Фактично ж відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. Зазначені положення Конституції кореспондуються з положенням частин п`ятої та шостої статті 9 Житлового кодексу України. Положенням статтей 127,128,129 ЖК України встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила проща в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства. Відповідно до частин першої, та другої ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї право користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року відзначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживає чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому. Частиною першою статті 59 ЖК України визначено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Відповідно до положень ст.117 Житлового кодексу України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. В абзаці четвертому пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року роз`яснено, що якщо за ордером, виданим з порушеннями, зазначеними у ст. 59 ЖК, особи, які одержали його, не вселялися, суд вирішує питання дише про визнання ордера недійсним. Проаналізувавши встановлені у справі обставини і відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позивач набула право користування спірною кімнатою в гуртожитку, оскільки [PERSON] у 2008 році вселилася в спірну кімнату [ADDRESS] як член сім`ї наймача [PERSON] , проживала і користувалась нею на законних підставах; [INFO] в них народилася донька, 14.02.2014 року укладено шлюб між [PERSON] і [PERSON] , остання продовжувала проживати в цій кімнаті разом з донькою і після смерті [PERSON] . Відтак, ордер серії АА №305 на право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті [ADDRESS] виданий Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] в порушення житлових прав [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої [PERSON] , 2009 року народження, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.59 ЖК України. За позивачем слід визнати право користування кімнатою №136 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] При цьому судом враховуються положення частин четвертої і шостої ст. 29 ЦК України, відповідно до котрих місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині вимог про визнання недійсним ордеру серії НА №305, виданого 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , і в частині визнання за [PERSON] , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , права на користування цією спірною кімнатою. Суд вважає, що решта позовних вимог [PERSON] , а саме: про визнання права на її з донькою реєстрацію в спірній кімнаті, вселення, зобов`язання Дніпровської міської ради укласти з нею договір найму спірної кімнати гуртожитку, визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку [PERSON] , визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і [PERSON] , виселення [PERSON] зі спірної кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Позовні вимоги в частині реєстрації позивача з донькою за спірною адресою і зобов`язання Дніпровської міської ради укласти договір найму спірної кімнати гуртожитку, на думку суду, є передчасними. Так, відповідно до положень ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-екесплуатаційною організацією (вразі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем) - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Таким чином, для укладання договору найму на спірну кімнату гуртожитку позивач має отримати ордер на вказане жиле приміщення, підставою для видачі котрого має бути рішення цього суду, у разі набрання ним законної сили. Так само, отримавши ордер на спірну кімнату в гуртожитку, позивач має вчинити певні дії для здійснення в ній реєстрації. Вимога позивача про визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки дане розпорядження є актом, який втрачає свою дію відразу після видачі ордеру. Тому підстав для визнання його недійсним і скасування немає. Підстав для визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і [PERSON] , також не має. Даний договір регулює відносини між наймодавцем та наймачем у сфері оплати комунальних послуг, плати за користування житлом, правил проживання в гуртожитку. Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним ордеру серії НА №305, виданого 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , даний типовий договір втрачає силу, а відносини сторін за цим договором припиняються. Що стосується вимого [PERSON] про виселення [PERSON] і її з донькою вселення до спірної кімнати гуртожитку, суд також вважає, що ці вимоги є передчасними. По-перше, даних за те, що особисто [PERSON] перешкоджав позивачеві проживати в цій кімнаті, судом не встановлено. По - друге, як встановлено судом, [PERSON] в спірній кімнаті не проживає. Крім того, рішення суду про визнання за позивачем, яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , права користування кімнатою №136 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку [ADDRESS] , є підставою для її вселення в зазначену кімнату. В разі перешкоджання вселення позивача, остання має право на судовий захист. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , того, що ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2018 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення, суд стягує з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі по 704,80 грн. з кожного. З [PERSON] на користь держави суд стягує судовий збір у розмірі 1409, 60 грн.

Outcome: partial