Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

24 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» в особі Івано-Франківської філії Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 29 травня 2021 року близько 23 год. 50 хв. у селі Черніїв по вул. Надвірнянська, 86 Івано-Франківської області в результаті наїзду (зіткнення) двох автомобілів сталася дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] , який керував транспортним засобом марки BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , який керував транспортним засобом марки Opel OMEGA, реєстраційний номер [NUMBER] . Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , що підтверджено складеним на місці дорожньо-транспортної пригоди європротоколом, повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, де [PERSON] визнав себе винним. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, а саме винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». З метою повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, подання усіх необхідних документів та вирішення питання щодо отримання страхового відшкодування 31 травня 2021 року [PERSON] та [PERSON] прибули до Івано-Франківської філії Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Відповідальний працівник страховика отримав від [PERSON] та [PERSON] необхідні документи для отримання позивачем відшкодування. Після складання усіх документів, відповідальний працівник страховика повідомив позивача і наголосив на тому, що виплата буде проведена протягом десяти днів. Проте на сьогоднішній день [PERSON] відшкодування не виплачено. Незважаючи на те, що Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» було належно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду, а також настання страхового випадку, відповідач не направив свого представника, ухилялася від повідомлення заявника про прийняте рішення, а також від сплати страхового відшкодування. Позивач змушений був самостійно провести оцінку ушкодженого транспортного засобу марки BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу марки BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 40970,14 грн. Отже, сума матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 40970,14 грн. Разом з тим, внаслідок невиконання Акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» своїх зобов`язань з виплати страхового відшкодування позивачем понесені додаткові витрати у вигляді 3000,00 грн вартості звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, 5000,00 витрат на правову допомогу. Крім того, внаслідок умисного затягування виплати відшкодування, порушення зобов`язань за договором страхування, що призвело до тривалої неможливості користуватися транспортним засобом, зміні графіку життя та роботи, душевних хвилюваннях, крім того, такі дії відповідача вимагали додаткових зусиль і часу змиритися з такою несправедливістю, що також вплинуло на особисті сімейні стосунки позивача. Внаслідок цього позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 4097,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 40970,14 грн, моральну шкоду у розмірі 4097,00 грн, витрати на експертне дослідження транспортного засобу у розмірі 3000,00 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху. 11 жовтня 2021 року представником позивача усунуто недоліки. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, проте до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи достатність доказів та те, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, представник відповідача не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 травня 2021 року складений протокол про настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 травня 2021 року близько 23 год. 50 хв. в селі Черніїв по вул. Надвірнянська, 86 Івано-Франківської області за участю транспортного засобу марки BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу марки Opel OMEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (а.с.7). 31 травня 2021 року позивач звертався до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» з повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 травня 2021 року (а.с.8). Відповідно до звіту № 180621ПК експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику досліджуваного автомобіля, становить 40970,14 грн (а.с.9-29). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 18 червня 2021 року, [PERSON] сплачено за проведення експертного дослідження 3000,00 грн (а.с.30). 12 серпня 2021 року на адресу Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» представником позивача адвокатом Мадригою О. направлено адвокатський запит з вимогою надати інформацію щодо прийнятого рішення та виплати страхового відшкодування (а.с.31). Відповідач шляхом смс-повідомлень 23 серпня 2021 року повідомив позивача про те, що доступ до бази замовлення оцінки матеріального збитку тимчасово заблокований, одразу після перевірки буде відновлено процес врегулювання справи та прийняття рішення (а.с.32). [PERSON] є власником автомобіля марки BMW 525 D, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.34-35). Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с. 68). У відповідності зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктами 8-9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. На підставі пункту 3 частини першої статті 988 Цивільного кодексу України, пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно частини першої статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У пункті 1.4 статті 1 даного Закону встановлено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. У пункті 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301.09.ЕР20232196 від 25 грудня 2020 року застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Opel OMEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Страхова сума (ліміт відповідальності), франшиза за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн (а.с.68). Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Стаття 29 зазначеного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. У відповідності з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Судом встановлено, що 31 травня 2021 року позивач надав на адресу відповідача повідомлення від потерпілої особи (а.с. 8). Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. У пунктах 61 та 62 постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до ст. 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди 29 травня 2021 року було спільно складено повідомлення про цю пригоду. Судом встановлено, що у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою позивачу заподіяно матеріальну шкоду. Звернення до відповідача з вимогою відшкодувати матеріальні збитки, надати рішення про виплату страхового відшкодування або будь-яку інформацію по справі були залишені без відповіді. В порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування впродовж 90-денного терміну з дня звернення, не здійснив виплату страхового відшкодування, на яке позивач має право відповідно до вимог Закону. Такі дії страхової компанії є незаконними та такими, що порушують умови договору та норми чинного законодавства України, а тому вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 40970,14 грн підлягає до задоволення. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на експертне дослідження транспортного засобу у розмірі 3000,00 грн, оскільки дані витрати виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода, пошкодження майна позивача, переживання позивача щодо неотримання виплати страхового відшкодування, порушення зобов`язань за договором страхування, призвело до тривалої неможливості користуватися транспортним засобом, зміні графіку життя та роботи, душевних хвилюваннях, втрати нормальних життєвих та виробничих зв`язків, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, в порушенні права позивача нормально користуватись автомобілем, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру заподіяної позивачам моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховує характер та обсяг душевних страждань, фізичного болю та страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням майна, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації свого життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у розмірі 4097,00 грн. Стосовно стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються ордером серії ІФ № 096398 про надання правової допомоги від 11 серпня 2021 року (а.с.36), договором про надання правової допомоги, укладеного 11 серпня 2021 року між адвокатом Мадригою Олександром Сергійовичем та Пухличенком Віталієм Юрійовичем (а.с. 37), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.38), квитанцією № 013452 від 23 вересня 2021 року про оплату 5000,00 грн за надання правничої допомоги (а.с. 33). Професійна правнича допомога була надана саме адвокатом Мадригою Олександром Сергійовичем, про що свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання правової допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, враховуючи відсутність заперечень відповідача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 5000,00 грн підлягає задоволенню. Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що є необхідним відновлення прав та законних інтересів позивача щодо стягнення коштів. У ході судового розгляду матеріалами справи обґрунтовано доведено ті обставини, на які посилається позивач як на підстави своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача шкоди. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 908,00 грн (а.с. 6). Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 988, 990, 1166, 1167, 1187,1188, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved