Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2021 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2005 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 272. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх семи років сімейні стосунки між ними погіршились внаслідок відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність поваги один до одного призвели до постійних сварок. З вересня 2015 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 07 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд цивільної справи без його участі. Заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, натомість засобами поштового зв`язку подала заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд цивільної справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Звернула увагу на відсутність між нею та позивачем майнового спору та спору про місце проживання дитини, яка проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 03 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 272. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22 березня 2006 року, видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, яка на даний час проживає разом із матір`ю, тобто відповідачем у справі. Як зазначили сторони, між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання дитини, яка проживає з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, з вересня 2015 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved