Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

16.06.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про \~ розірвання\~ \~шлюбу (а.с. № 2-3). Позов подана представником позивачки адвокатом Пономаренком О.О. (діє на підставі ордеру від 05.04.2021р. а.с. № 17). Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.06.2021р. та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 24). Ухвалою суду від 21.07.2021р. за ініціативою суду сторонам було надано строк для примирення 6 місяців (а.с. № 36). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.01.2022р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 38). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 29.08.2003р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька під актовим записом № 314, від шлюбу у них народилося дві доньки - [PERSON] , 2008р. народження та [PERSON] , 2016р. народження. Шлюбно-сімейні відносини з чоловіком були припинені в березні 2021р. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, несхожість характерів, що зробило неможливим подальше сумісне проживання. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Позивачка в заяві до суду від 17.02.2022р. підтримала позов та просила ухвалити рішення за її відсутності, підтвердила період остаточного припинення шлюбних стосунків березень 2021р. та причину такого припинення різні погляди на життя (а.с. № 42). Відповідач в заяві до суду від 17.02.2022р. зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, підтвердив період припинення шлюбних стосунків - березень 2021р. Також відповідач просив розглядати справу за його відсутності (а.с. № 40). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 17.02.2022р. за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 17.02.2022р. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.08.2003р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька під актовим записом № 314 (а.с. №4). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. №5, 6). Ухвалою суду від 21.07.2021р. сторонам за ініціативою суду було надано строк на примирення - шість місяців та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 36). Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що позивачка після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на життя, несхожість характерів. Відповідач після спливу строку на примирення також підтвердив свою згоду на розірвання шлюбу, а також підтвердив, що шлюбні стосунки вони припинила через неможливість спільного проживання по причині несумісності характерів (а.с. № 40, 42). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно були припинені з березня 2021р. (майже рік назад) і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, наданий судом строк для примирення результатів не дав, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу після спливу строку для примирення так само не висловлював, сторони 21.07.2021р. повідомили суду, що з вересня 2019р. проживають в різних містах (позивачка у м. Дніпрі, а відповідач у м. Києві а.с. № 28, 30), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання при реєстрації шлюбу не змінювала прізвища, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 4). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, та приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка, як інвалід 2-ї групи (а.с. №21) при подачі позову була звільнена від подачі судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908грн. (за ставками 2021р., коли подано позов). На підставі викладеного,

Outcome: approved