Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

30 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 12 березня 2005 року вона вступила в зареєстрований шлюбу з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки в подружжя розладились, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. Тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Наміру зберігати сім`ю позивача не має, у зв`язку з чим, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою судді від 17 січня 2022 року позовну заяву позивача прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 14 лютого 2022 року подав до суду заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить шлюб розірвати, просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 12 березня 2005 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 79 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] /а.с.5/ та [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Сторонами визнано, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, ними втрачено почуття любові один до одного, припинено фактичні шлюбно-сімейні відносини та відсутнє бажання їх поновити, а збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, та сторони фактично проживають окремо. За ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору - 454,00 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved