Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Здолбунівського районного суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікупочинаючи стягнення з 24.12.2021р. і до припинення навчання або досягнення сином 23 річного віку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем у якому у них [INFO] народився син [PERSON] , шлюб між нею та [PERSON] на даний час розірвано. Судовим рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2019 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 червня 2019 року і до повноліття дитини. На даний час син досяг повноліття і продовжує навчання в коледжі «ВСП РФК НУБІП України» по спеціальності «Інженерія програмного забезпечення» на денній формі навчання. Син перебуває на її утриманні і вона несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, техніки для навчання. 27 січня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] в якому він зазначає, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліментів на час його навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Заява про відкладення розгляду справи не надходила. З урахуванням думки позивачки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача. Заслухавши позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом із довідки про навчання від 13.12.2021 року, що видана Відокремленим структурним підрозділом «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання по спеціальності «Інженерія програмного забезпечення» з 01.09.2019р. Термін закінчення навчання - 30 червня 2023 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, отримує дохід, а отже має можливість надавати допомогу повнолітньому сину. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2021 року і до досягнення сином 23 років або закінчення ним навчання. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved