Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав. В позові зазначила, що вона з [PERSON] , перебувала в шлюбі з 29.04.2009 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року між нами було розірвано. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачкою Після розлучення відповідач жодного разу добровільно не надавав матеріальну допомогу на утримання сина, тому позивачка звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. 15.10.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя хвалено судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] , на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.10.2020 року, до досягнення дитиною повноліття. На протязі тривалого часу більш ніж 3-х років відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Згідно довідки-характеристики від 26.10. 2020 року виданої закладом Запорізької гімназії № 31 територіального відділу освіти Дніпровського району Запорізької міської ради Запорізької області з батьком [PERSON] учителі не знайомі, батьківські збори він не відвідував, особисто не спілкувався з вчителем щодо успіхів дитини. Відповідач не підтримує зв`язок з позивачкою та з сином. Про дитину він не піклується., його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з сином не звертався. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Мельнікова А.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Представник третьої особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, також надали Висновок в якому просили суд ухвали законне рішення суду на власний розсуд. Суд вважає можливим, за згодою позивача провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Заслухавши позивача та її представника, розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2009 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року шлюб між нами було розірвано. В даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] , видане 07.12.2010 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис №1045. Син, [PERSON] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 13.10.2020 року. Судовим наказом Ленінського районного суду від 15.10.2020 року, з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно. [PERSON] не приймає та не цікавиться життям сина [PERSON] . Так, згідно довідки - характеристики від 26.10.2020 року, наданої Запорізькою гімназією №31 територіального відділу освіти Дніпровського району ЗМР Запорізької області [PERSON] навчається в Запорізькій гімназії № 31 з першого класу 2017 року. Програмний матеріал засвоює на достатньому рівні. Старанний у навчанні та розсудливий у спілкуванні. [PERSON] вихований, стриманий, не схильний до імпульсивних дій та вчинків. Має гарні стосунки з однолітками. Ввічливий, легко відгукується на прохання вчителя. Дитина охайна, доглянута, організована. Мама, [PERSON] , постійно співпрацює з вчителем, радиться та реалізовує поради щодо організації навчання дитини, систематично відвідує батьківські збори (три роки поспіль - голова батьківського комітету), тому бере активну участь у житті класу та школи. Завдяки мамі у класному кабінеті з`явилися нові шафи, стільці. замінено лінолеум та багато іншого. З батьком [PERSON] учителі не знайомі, батьківські збори він не відвідував, особисто не спілкувався з вчителем щодо успіхів дитини. Згідно з інформації Департаменту охорони здоров`я міської ради КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 20.10.2020 року за №2935/01-06, в педіатричній амбулаторії [ADDRESS] спостерігається [PERSON] , [INFO] . Декларація про вільний вибір лікаря на медичне обслуговування укладена з лікарем-педіатром рільничим [PERSON] . Хлопчик перебуває на диспансерному обліку у лікаря алерголога з діагнозом: Поліноз, алергічний сезонний ринокон`юктивіт, щеплений за віком. До центру на прийом до лікаря-педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів з дитиною звертається мати [PERSON] . В разі хвороби хлопчика рекомендації лікаря-педіатра дільничного виконує мати в повному обсязі. Після розлучення батько [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 3 СК України передбачено, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За приписами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, при вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Відповідно до Висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , №17.02./01-27/716 від 17.06.2021 року, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийшов до висновку, беручи до уваги, що гр. [PERSON] не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, та з метою захисту прав та інтересів дитини, залишив на розсуд суду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до Висновку психолога-психоаналітика щодо психологічного дослідження малолітнього [PERSON] , [INFO] , №40 від 24.05.2021, проведеного психологом-психоаналітиком [PERSON] , в ході проведеного дослідження з`ясовано, що у малолітнього [PERSON] сформоване негативне відношення до батька, амбівалентні почуття до батька. Враховуючи психологічний стан дитини, питання щодо включення дитини у судовий процес, або запрошення до органів опіки та піклування є недоцільним, оскільки така подія, що стосується значущих сторін існування дитини, призводить до глибоких психологічних переживань. За таких обставин суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved