Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів і свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.02.2020 року вона уклала з відповідачем попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який не було посвідчено нотаріально. В якості авансу відповідач отримав 24800 грн.. В подальшому договір купівлі-продажу квартири так і не був укладений. Відповідач відмовляється повертати суму авансу. А тому, просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, передані йому в якості авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в сумі 24800 грн.. Заочним рішенням Зарічного районного суд м. Суми від 28 січня 2021 року № 591/3297/20 позов [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) задоволено, стягнуто з [PERSON] (останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у сумі 24800 грн., а також 840 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Зарічного районного суд м. Суми від 28 січня 2021 року по вказаній справі. Зазначає, що він не з`явився в судове засідання з поважних причин, так як повістку з суду не отримував, так як мешкає і зареєстрований за іншою адресою, а також судом не були з`ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 липня 2021 року у справі № 591/3297/20 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду по справі №591/3297/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2021 року по справі №591/3297/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів скасовано, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити. Представник Відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні протии позову заперичувал, вважає позов необгрунтованим. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що 04.02.2020 року між позивачкою [PERSON] , відповідачем [PERSON] та Агентством нерухомості "Реал" ТОВ "Реал-Естейт" було укладено договір (а.с.7), відповідно до умов якого сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим договором квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згідно п. 3.1.9 Договору від 04.02.2020 року одним із обов`язків Продавця є виплатити представнику ТОВ "Реал-Естейт" винагороду за договором. У випадку розірвання договору з будь-яких причин, крім вказаних в п.7 цього договору ТОВ "Реал-Естейт" має беззаперечне право на отримання винагороди, а отримана частина винагороди (якщо така була) не повертається. Відповідно до п. 4.1.3 Договору від 04.02.2020 року покупець зобов`язується виплатити представнику ТОВ "Реал-Естейт" винагороду в розмірі за договором. У випадку розірвання договору з будь-яких причин, крім вказаних в п.7 цього договору ТОВ "Реал-Естейт" має беззаперечне право на отримання винагороди, а отримана частина винагороди (якщо така була) не повертається. Відповідно до п. 5.1 вказаного Договору, до підписання цього договору, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, покупець передав, а продавець отримав в якості авансу суму у розмірі 24800 грн.. При здійснення розрахунків за основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з покупця платіж за основним договором, як еквівалент 1000 доларів США. Відповідно до п 6.10 за домовленістю сторін нотаріальне посвідчення цього та основного договору здійснюватиметься не пізніше 20.02.2020 року приватним нотаріусом. Договір купівлі-продажу квартири так і не був укладений, договір від 04.02.2020 року нотаріально посвідчений не був. 04 лютого 2020 року між відповідачем [PERSON] та Агентством нерухомості "Реал" ТОВ "Реал-Естейт" укладено договір зберігання. Згідно п. 1.1 договору зберігання від 04.02.2020 року виконавець бере на себе зберігання однієї тисячі доларів, що передаються клієнтом і є з моменту підписання договору об`єктом зберігання. Відповідно п. 3.1 договору зберігання від 04.02.2020 року термін дії цього дог овору встановлюється з моменту передачі Клієнтом об`єкта зберігання Виконавцю до моменту нотаріального оформлення договору відчуження квартири за адресою [ADDRESS] на умовах, обумовлених в договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки попередній договір, його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу квартири, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Частиною 4 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Договір від 04.02.2020 року нотаріально не посвідчувався; тобто є нікчемним, а тому сума отримана в якості авансу за цим правочином грошові кошти в сумі 24800 грн. підлягають поверненню. Однак, відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи докази того, що грошові кошти згідно договору 04.02.2020 року йому передані не були, а згідно договору зберігання від 04.02.2020 року передані на зберігання Агентству нерухомості "Реал" ТОВ "Реал-Естейт". У свою чергу Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження факту передачі грошових коштів в якості авансу в сумі 24800 грн. саме відповідачу по справі [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, вважає, що позивачкою [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що грошові кошти згідно договору від 04.02.2020 року отримані відповідачем [PERSON] і саме в нього виникає обов`язок щодо їх повернення, а тому в задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, про це говорять висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Позивач [PERSON] звернулася з позовною вимогою до відповідача [PERSON] , однак доказів на підтвердження того, що саме він отримав грошові кошти не наддала суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed