Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

27.04.2017 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що квартира відповідачки знаходиться поверхом вище безпосередньо над квартирою позивача та за її виною залиття квартир не було одноразовим, однак жодного разу витрати на ремонт квартири нею не були компенсовані. [PERSON] зазначила, що 08.12.2016 року її квартиру вчергове було затоплено відповідачкою та як наслідок псувалась штукатурка, відвалювалась облицювальна плитка, псувались шпалери, фарба, підлога, внаслідок чого в квартирі тривалий час неможливо було жити. Також були пошкодженні речі домашнього вжитку. Позивачем було повідомлено адміністрацію КП «ВЖРЕП № 11» про залиття квартири на ранок наступного для та створеною комісією встановлено, що причиною залиття було самовільне встановлення водорозбірного крана на батареї центрального опалення власницею квартири [ADDRESS] , тобто відповідачем. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовилась компенсувати завдану шкоду, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою судді Галасюка Р.А. від 12.05.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. 12.11.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому остання просить відмовити у задоволенні позову, оскільки додані до позову документи не підтверджують наявність шкоди, її розмір, протиправний характер дій та причинно-наслідковий зв`язок між дією та шкодою. 26.11.2018 року позивачем подано відповідь на відзив. 02.04.2020 року розпорядженням № 116 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку зі звільненням 01.08.2019 року судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2020 року справу № 296/3361/17 передано судді Драч Ю.І. Ухвалою судді від 10.04.2020 року відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою суду від 30.11.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири залишено без розгляду. [PERSON] подала апеляційну скаргу на ухвалу та постановою Житомирського апеляційного суду від 02.02.2021 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30.11.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді від 09.02.2021 року справу призначено до розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що суддею Галасюком Р.А. не було оголошено в судовому засіданні ухвалу про призначення експертизи, було прописано одну експертизу, а проведено іншу, тому підстави для задоволення позову відсутні. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 100-101). Відповідачу по справі - [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 34). З акту від 08.12.2016 складеного в складі майстра [PERSON] , майстра [PERSON] , слюсара-сантехніка [PERSON] та затвердженого головним інженером ЕП «ВЖРЕП № 11» Папп Л.К. вбачається, що 08.12.2016 року під час перевірки технічного стану кв. [ADDRESS] було встановлено, що квартиру залито. Причиною залиття є самовільне встановлення водорозбірного крана на батареї центрального опалення власницею квартири [ADDRESS] цього будинку ( а.с. 7). Згідно статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. У відповідності до статті 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. За ухвалою суду було призначено судову товарознавчу експертизу та проведення доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Однак, 31.03.2020 року на адресу суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної будівельно-технічної експертизи № 1732/19-25. Враховуючи викладене, заперечення відповідача та представника відповідача, суд не бере до уваги висновки здійсненні за результатами проведення експертизи. Однак, слід зазначити, що судом не можуть бути взяті до уваги докази подані відповідачем по справі, зокрема заява адресована начальнику КПВЖРЕП № 11 про те, що в серпні 2016 року було затоплено квартиру [ADDRESS] у зв`язку з протіканням крану центрального опалення, що знаходиться в чердачному приміщенні, оскільки датою складання вказаної заяви вказано 01.06.2017 року (а.с. 41). Також з відповідей КП «ВЖРЕП № 11» адресованих [PERSON] вбачається, що підприємством проведено заміну крану центрального опалення, розташованої на технічному поверсі житлового будинку [ADDRESS] . Вказана відповідь була надана на звернення відповідача від 07.08.2017 року, тобто після подачі позову до суду. Таким чином, вказані докази не спростовують факт того, що відбулось залиття квартири позивача з квартири, яка знаходиться поверхом вище та належить відповідачу по справі. Доказів того, що відбулось залиття обох квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] у зв`язку з несправністю крану центрального опалення, розташованої на технічному поверсі житлового будинку [ADDRESS] суду надано не було. Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди. Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З наведених підстав, враховуючи суму витрат зазначену позивачем при зверненні до суду з позовом, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 21118, 00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved