Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У даному будинку, з 17 липня 2004 року зареєстрований відповідач, який з травня 2016 року у будинку фактично не проживає, його особисті речі у будинку відсутні. Позивач зазначає, що всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків покладені на неї. Оскільки, реєстрація відповідача в її будинку порушує її право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просити суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме в будинку [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Між тим, представником позивача через канцелярію суду подано клопотання в якому представник просила суд розглянути справу без участі позивача та її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено Договором дарування жилого будинку від 9 квітня 2002 року посвідченим державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Левченко Г.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 570. Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] та Довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 31 жовтня 2021 року, окрім позивачки, в даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Між тим, з Довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 31 жовтня 2021 року, вбачається що гр. [PERSON] з 17 липня 2004 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за даною адресою з травня 2016 року не проживає. Вказане також підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 25 жовтня 2021 року. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved