Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме стягнути з відповідача на її користь 156 741 грн. компенсації за Ѕ частину вартості рухомого майна - ТЗ «Nissan Primastar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F; залишити у власності відповідача рухоме майно - ТЗ «Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F; визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м. та за відповідачем право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 12.10.2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 30.01.2015 року. Під час шлюбу за рахунок спільних коштів, була придбана квартира [ADDRESS] , автомобіль марки «Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F. Оскільки вказане рухоме та нерухоме майно було придбано подружжям під час шлюбу, то воно є об`єктом спільної сумісної власності. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку розподілу майна, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Смірнової Є.П. від 09.12.2015 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 17.12.2015 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 28.01.2016 року від відповідача у справі до суду надійшли письмові заперечення, в яких він визнав позов частково, не заперечував щодо поділу майна, яке вказано у позовній заяві, крім квартири, яка належить на праві приватної власності його матері [PERSON] . Ухвалою суду від 02.03.2016 року зупинено провадження у даній цивільній справі до розгляду Апеляційним судом м. Києва цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою судді Смірнової Є.П. від 21.03.2016 року відновлено провадження у справі. Ухвалою судді Смірнової Є.П. від 25.03.2016 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Смірнової Є.П. від 22.04.2016 року накладено арешт на автомобіль марки Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2016 року визначено головуючого суддю Петріщеву І.В. для розгляду даної цивільної справи в зв`язку із закінченням терміну повноважень головуючого судді Смірнової Є.П. Ухвалою судді Петріщевої І.В. від 13.05.2016 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу. 02.03.2016 року відповідачем [PERSON] до суду подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна подружжя. 18.07.2016 року до суду надійшли доповнення до первісного позову [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому позивачка просить суд про визнання за нею права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а за відповідачем право власності на 1/3 частину спірної квартири. Протокольною ухвалою суду від 16.08.2016 року до участі в справі в якості третіх осіб було залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 25.10.2016 року до суду надійшла заява про збільшення вимог зустрічного позову в якій [PERSON] просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F, телевізор Samsung LE 4081BX/NWT, машину для миття посуду BOSH, планшет айпад, систему домашнього кінотеатру Samsung, ноутбук ASUS 9369. Стягнути з [PERSON] на його користь 179 856 грн. 00 коп. грошової компенсації Ѕ його частки у праві спільної сумісної власності на вказане вище майно. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2017 року визначено головуючого суддю Панченко О.М. для розгляду даної цивільної справи в зв`язку із закінченням терміну повноважень головуючого судді Петріщевої І.В. Ухвалою судді Панченко О.М. від 31.03.2017 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу, ухвалено розпочати розгляд справи спочатку. Ухвалою судді від 01.03.2018 року справу призначено до підготовчого засідання відповідно до перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року. 23.05.2018 року відповідачем за зустрічним позовом до суду подано заяву про доповнення вимог позову, в якій він просить суд про визнання квартири [ADDRESS] його особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 24.04.2018 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] про звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави, постановлено звернутись до Обнінського міського суду Калузької області Російської Федерації із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме проведення допиту свідків. 31.07.2019 року до суду надійшли матеріали проведення окремих процесуальних дій, складених в ході виконання судового доручення. Ухвалою суду від 07.08.2019 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 18.02.2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] та ін.. про скасування державної реєстрації права власності на майно. Ухвалою суду від 27.04.2021 року провадження у справі поновлено. 06.07.2021 року до суду подано відзив представником відповідача за первісним позовом. Позивачка та представник позивачки за первісним позовом у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили її задовольнити, з викладених у ній підстав. Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що її частка у спірній квартирі може бути збільшена судом з урахуванням того, що відповідач за рішенням суду сплачує їй на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти, загальний розмір яких не перевищує одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не перевищує половини розміру прожиткового мінімуму на одну дитину. Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то позивачка заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначила про те, що все перелічене у позові майно знаходиться у відповідача, крім одного телевізору, що перебуває в її користуванні, планшету, який розбила донька, посудомийної машини, яка продана і тз Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, який вона реалізувала у 2016 році. Оскільки відповідач не визнавав за нею право власності на спірну квартиру, вона змушена була продати автомобіль і кошти, що виручені від його продажу витратити на орендоване житло. Третя особа у справі [PERSON] - донька сторін у справі в судовому засіданні пояснила, що коли вони приходили до батька, який живе у спірній квартирі, він говорив їм про те, що в квартирі нічого, що б належало їм, як його дітям немає. Представник відповідача в судовому засіданні в повному обсязі підтримав вимоги зустрічного позову з підстав, що викладені у ньому, вважає, що є достатньо доказів того, що кошти за які була придбана спірна квартира були особистими збереженнями відповідача у справі. Третя особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 12.10.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.01.2015 року. Зазначеним рішенням суду з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до договору №58964 про участь у Фонді фінансування будівництва від 08.07.2008 року між відповідачем [PERSON] та АКБ «Аркада» було укладено договір, за умовами якого [PERSON] на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва за програмою АТ ХК «Київміськбуд», затверджених рішенням правління АКБ «Аркада» дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФББ, передає кошти Банку в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Банку з управління цими коштами, а Банк приймає кошти в управління, зараховує кошти на рахунок ФФБ з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку, визначеному Правилами ФФБ та цим договором. Відповідно до договору №58964 про уступку майнових прав від 08.07.208 року, що укладений між АКБ «Аркада» та відповідачем [PERSON] , Банк уступив довірителю, а довіритель прийняв від Банку майнові права на об`єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до прибуткового касового ордеру №27 від 08.07.2008 року відповідачем [PERSON] було сплачено 736391.08 грн. коштів за договором 58964 від 08.07.2008 року. Відповідно до акту прийому-передачі квартири інвестору від 29.10.2010 року замовник АТХК «Київміськбуд» побудував та передав, а інвестор [PERSON] сплатив 100% вартості та прийняв квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2014 року визнано мирову угоду між сторонами, згідно з якою відповідач [PERSON] з метою погашення боргу у розмірі 781 282 грн. перед матір`ю [PERSON] передає останній спірну квартиру [ADDRESS] . Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2014 року скасовано, передано справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами у справі було придбано автомобіль Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] у 2012 році, холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F, телевізор Samsung LE 4081BX/NWT, машину для миття посуду BOSH, планшет айпад, систему домашнього кінотеатру Samsung, ноутбук ASUS 9369. Відповідно до положень ст.60 СК України, що презюмується положенням ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Згідно вимог ч. 2 ст. 68 СК України розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 65 СК України. За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За приписами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11). Зі змісту п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» убачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з огляду на викладені норми чинного законодавства, в розрізі даного спору, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, закріплення адекватного захисту права або інтересу, враховуючи те, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, суд вважає, що придбане у період шлюбу сторін нерухоме та рухоме майно: квартира [ADDRESS] , автомобіль Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , холодильник марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізор марки Samsung LE 40С530F, телевізор Samsung LE 4081BX/NWT, машину для миття посуду BOSH, планшет айпад, систему домашнього кінотеатру Samsung, ноутбук ASUS 9369, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] .. Судом враховується, що сторони, кожен окремо, не подали до суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів як щодо придбання спірних об`єктів сумісної власності подружжя за їх особисті кошти, так і загалом щодо джерел походження таких коштів. Верховний Суд щодо вирішення питання про поділ майна подружжя в постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 286/2349/16 зазначив, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Верховний Суд у справі № 686/4314/15 наголошує на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя суд вважає, що квартира [ADDRESS] , підлягає поділу між сторонами у справі в рівних частках - по 1/2 частини квартири. При цьому суд не вбачає підстав, для збільшення частки позивачки [PERSON] в спірній квартирі з урахуванням того, що відповідач за рішенням суду сплачує їй на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти, загальний розмір яких не перевищує одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки як встановлено при розгляді справи позивачка не зверталася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей з відповідача у справі.Крім того, згідно розрахунку зі сплати аліментів, що виконаний державим виконавцем, станом на 31.01.2022 року заборгованість відсутня. Що стосується транспортного засобу «Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , то як було встановлено в судовому засіданні позивачкою у справі у 2016 році його було реалізовано за 16 000 доларів США. Станом на 2016 рік автомобіль зареєстровано за іншою особою. Вартість спірного автомобіля, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11). Оскільки сторонами в судовому засіданні не досягнуто згоди щодо вартості транспортного засобу, крім того, стороною відповідача не надано суду доказів щодо дійсної вартості транспортного засобу на час розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Nissan PrimaStar», 2006 року випуску, д/н [NUMBER] . Щодо іншого майна - холодильника марки Samsung RL 55ТТЕ2А, телевізора марки Samsung LE 40С530F, телевізора Samsung LE 4081BX/NWT, машини для миття посуду BOSH, планшету айпад, системи домашнього кінотеатру Samsung, ноутбука ASUS 9369, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в цій частині, оскільки як зазначила позивачка [PERSON] все це майно знаходиться у відповідача, у неї лише у володінні та користуванні один телевізор марки Samsung. Оскільки стороною відповідача (позивача за зустрічним позовом ) були заявлені вимоги про визнання права власності за позивачкою [PERSON] на всю побутову техніку, проте як було з`ясовано під час розгляду справи, все це рухоме майно, крім одного телевізора перебуває у користуванні відповідача, позивачка вважає, що все це майно втратило первинну цінність і не бажає, щоб таке майно було виділено у її власність, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в цій частині також. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення первісного позову та у відмові в задоволенні зустрічних позовних вимог. Суд також враховує протокол судового засідання, який було складено на виконання доручення Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2018 року Обнінським міським судом Калужської області від 08.04.2019 року, відповідно до якого судом в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, як вбачається з пояснень вказаних свідків будь якою інформацією щодо придбання майна, яке підлягає розподілу в даній цивільній справі вказані свідки не володіють. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про поділ майна подружжя. У порядку ст. 141 ЦПК України , з огляду на часткове задоволення первісного позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial