Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

06.12.2021 року [PERSON] звернувся до Ананьївського районного суду Одеської області з позовом до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовну заяву обґрунтував тим, що після смерті баби прийняти спадщину у встановлений законом строк він не зміг з поважних причин, а саме у зв`язку з хворобою його дружини, а також у зв`язку з тим, що на всій території України діяли карантинні обмеження, встановлені та пов`язані зі стрімким поширенням коронавірусної інфекції, які періодично посилювалися на території місця його проживання в м. Києві та в Одеській області, тому він був обмежений в певних діях, пов`язаних з прибуттям за місцем відкриття спадщини для вирішення спадкового питання. Лише після отримання ним відповідного щеплення проти коронавірусу він отримав змогу без перешкод відвідати нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Згідно розпорядження в.о. голови Ананьївського районного суду Одеської області Желяскова О.О. від 16.12.2021 року справу передано до Ширяївського районного суду Одеської області у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду даної справи. На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 року справу передано судді Алексєєвій О.В. 12.01.2022 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 03.02.2022 року. 25.01.2022 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому просив здійснити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду від 03.02.2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 09.02.2022 року. 09.02.2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в раніше наданій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у наданому відзиві на позов також просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення вимог позивача не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з встановленими судом наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. За життя, [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 287601, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 07.09.2005 року належала земельна ділянка, площею 1,90 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вище вказаної земельної ділянки. Згідно положень ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] не прийняв спадщину. Відповіддю нотаріуса від 09.11.2021 р. позивачу роз`яснено право на звернення до суду з позовом про встановлення додаткового строку прийняття спадщини. Судом також встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину, судом не встановлено, тому застосування ч. 2 ст. 1272 Цивільного кодексу України щодо надання спадкоємцями померлої письмової згоди на подання заяви спадкоємцем, що пропустив строк для прийняття спадщини, є неможливим. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом також встановлено, що померла [PERSON] , [INFO] дійсно мала реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] по день смерті, тобто по [INFO] . Осіб, які мали реєстрацію місця проживання разом із померлою [PERSON] по день смерті, тобто [INFO] не значиться, що підтверджується довідкою Ананьївської міської ради № 2825 від 26.08.2021року. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Причиною неприйняття спадщини позивачем стало те, що напротязі близько півтора року, що припало на час відкриття спадщини, хворіла його дружина, [PERSON] та як наслідок, у лютому місяці 2021 року їй була проведена операція в Олександрійській клінічній лікарні м. Києва. Дружина потребувала з його боку моральної, матеріальної та фізичної підтримки. Позивач, як чоловік, надавав посильну допомогу своїй дружині. Відвідування лікарень, безпосередньо саме лікування, придбання великої кількості ліків, реабілітаційний період займали, та по теперішній час займають багато часу та грошових коштів із сімейного бюджету. Позивач вказує, що в період з 2020 року по даний час вони виснажилися як фізично, морально, так і матеріально, тому йому було складно вчасно відвідати нотаріальну контору для вирішення спадкового питання. Крім того, позивач зазначає, що вищезазначений термін був ним пропущений в зв`язку з тим, що на всій території України діяли карантинні обмеження, встановленні та пов`язані зі стрімким поширенням коронавірусної інфекції, які періодично посилювалися, він був обмежений в певних діях, пов`язаних з прибуттям за місцем відкриття спадщини для вирішення спадкового питання. Враховуючи постійні само ізоляційні заходи з його боку, направлені на збереження здоров`я та життя, призвели до того, що він вчасно не міг прибути до Ананьївської нотаріальної контори Одеської області та заявити про себе, як про спадкоємця за законом після смерті баби [PERSON] . Лише після отримання позивачем відповідного щеплення проти коронавірусу, а також при покращенні стану здоров`я його дружини, [PERSON] , він отримав змогу без перешкод відвідати нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Позивач вважає, що хвороба дружини, її погане самопочуття на час відкриття спадщини, а також запровадження заходів обмеження при поширенні коронавірусу, в тому числі і в пересуванні в умовах карантину причинами поважними, пов`язаними із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, що суттєво перешкоджали його зверненню до нотаріальної контори у встановленні законодавством строки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому карантин продовжувався постановами Кабінету Міністрів України: від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, від 20 травня 2020 р. № 392 - до 22 червня 2020 року, від 17 червня 2020 р. № 500 - до 31 липня 2020 року, від 22 липня 2020 р. № 641 - до 31 серпня 2020 року, від 26 серпня 2020 р. № 760 - до 31 жовтня 2020 року, від 13 жовтня 2020 р. № 956 - до 31 грудня 2020 року, від 09 грудня 2020 р. № 1236 - до 28 лютого 2021 року, від 17.02.2021 р. №104 - до 30.04.2021 року, від 21.04.2021 року № 405 - до 30.06.2021 року, від 16.06.2021 року № 611- до 31.08.2021 року, від 11.08.2021 року № 855- до 01.10.2021 року, від 22.09.2021 року № 981 - до 31.12.2021 року, від 15.12.2021 року № 1336 - до 31.03.2022 року на усій території України. Судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] закінчився 18.09.2020. Оскільки, визначений законом термін для подання заяви сплив у період встановленого у країні карантину, суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк з поважних причин. Суд не вважає поважною вказану позивачем причину пропуску шестимісячного строку для подачі ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини «у зв`язку з хворобою дружини», оскільки як вбачається з наданого КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» виписного епікризу з історії хвороби № 6700257 від 22.02.2021 року - [PERSON] , 1984 р.н. перебувала на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні з 22.02.2021 року по 23.02.2021 року, тобто майже через рік після смерті [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що причина введення на території України карантинних обмежень, у зв`язку з якою позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , є поважною, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved