Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суд м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №336/5044/21 пр.2/336/3696/2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.09.2021 вищезазначений позов задоволено, однак при його ухваленні не було вирішено питання щодо судових витрат понесених позивачем при розгляді справи у суді, а саме сплаченого останнім судового збору в розмірі 908,00 грн. Учасники процесу в судове засіданні не викликались, що відповідає вимогам ч.4 ст.270 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу внаслідок розгляду справи за відсутності її учасників не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно ч.5 ст.270 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Вказані рішення можуть бути оскаржені. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.09.2021 у цивільній справі №336/5044/21 пр.2/336/3696/2021 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було задоволено. За нормою п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Норма ст. 142 ЦПК України та пільги щодо сплати судового збору, встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку застосуванню не підлягають. Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції №33042100 від 25.06.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст. 142 ЦПК України. Враховуючи, що при розгляді справи, відповідачем подано письмову заяву про визнання позову, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 454,00 грн. Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача судові витрати в розмірі 454,00 грн. та 454,00 грн. повернення з державного бюджету, оскільки судом під час розгляду справи не було вирішено дане питання. Тому суд ухвалює додаткове рішення в названій частині та стягує судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: approved