Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає жодних коштів на утримання дитини, хоч має так можливість, оскільки працевлаштований у Польщі та інших утриманців не має. Так як вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітньої дитини, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки згідно ордеру серії ІФ № 010616 на надання правничої (правої) допомоги від 11.01.2022 року адвокат Кажук В.Б (а.с. 8) підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини та просив їх задоволити. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки вважає, що він не є батьком цієї дитини. Просив в позові відмовити. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який 23.10.2019 року зареєстровано виконкомом Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2019 року (а.с. 5). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , свідчить її свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.01.2021 року, видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір"ю - позивачкою по справаі, яка займається її вихованням. За таких обставин, враховуючи, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , народилася під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі і відповідач записаний її батьком, суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання цієї дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки він є здоровим, працездатним, їздить на заробітки за кордон, інших утриманців не має, а отже може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. При цьому суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він не є батьком вказаної дитини, оскільки воно є голослівним та нічим не підтверджено. З пояснень відповідача встановлено, що своє батьківство в судовому порядку він не оспорював. Чинним законодавством передбачена презумпція батьківства осіб, що перебувають в шлюбі, відносно дітей, народжених в цьому шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Це положення означає, що жінка, що перебуває у шлюбі, при реєстрації дитини не повинна надавати будь-які докази його походження від свого чоловіка. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини. Тобто, сам факт шлюбу, укладеного між жінкою та чоловіком, є достатнім підтвердженням походження дитини, що народилася у шлюбі. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 122,180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved