Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

У грудні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.01.2022, до закінчення сином навчання до 30.06.2025, стягнути з відповідача витрати на отримання правової допомоги у сумі 16 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що вона перебувала у шлюбу з відповідачем [PERSON] з 17.10.2003. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.07.2014 шлюб розірвано. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.03.2020 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.11.2019 і до повноліття дитини. 28.01.2021 вона звернулася з виконавчим листом до Московського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова, на підставі чого 04.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64334844. Відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого на теперішній час утворилась заборгованість зі сплати аліментів більше ніж 50 000,00 грн. 03.09.2021 року за її заявою відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження №12021226200001653 за ч. 1 ст.164 КК України, по якому 15.09.2021 вона визнана потерпілою. Син сторін після закінчення навчання у школі 01.09.2021 був зарахований студентом денної форми навчання Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", де продовжує навчатися. Враховуючи те, що син навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має джерела доходів, знаходиться на її утриманні, він потребує матеріальної допомоги. На теперішній час позивачка офіційно не працює, неофіційно підробляє на різних роботах. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що після досягнення сином повноліття [PERSON] продовжує ухилятися від покладеного на нього обов`язку утримувати сина. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється від надання матеріальної допомоги їх сину та ухиляється від обов`язку утримувати його до закінчення навчання, позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Посилаючись на ст.180, 182,183,198, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді 09.12.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позов подав з пропуском строку на його подання клопотання про поновлення строку на його подання. До відзиву всупереч п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України не додано документи, що підтверджують надсилання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, тому суд не приймає відзив до розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Позивачка зазначила, що тимчасово проживає за іншою адресою ніж син, на утримання якого вона просить стягнути аліменти Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що син з грудня 2021 року проживає з ним і в подальшому збирається проживати з ним, відповідач утримує сина. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила про те, що син наразі проживає з батьком, позивачкою не надано доказів проживання сина разом з нею. Крім того, на час подання позову про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, не є актуальним, оскільки на момент подання позову сину не виповнилось 18 років. Проти задоволення позовних вимог заперечувала. Третя особа у судовому засіданні не підтримав позовні вимоги, пояснив, що з грудня 2021 року він проживає з батьком, його утримує батько, до цього його утримувала мати, проти позовних вимог заперечував, просив не стягувати з батька аліменти. Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Його батьки зареєстровані за цією ж адресою (а.с.21). З довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №66-04-160/1105 від 30.11.2021 вбачається, що [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання, освітнього рівня «бакалавр», зарахований на перший курс з 01.09.2021, за формою навчання за рахунок держави. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.09.2021 станом на 01.09.2021 розмір заборгованості складає 41 100,03 грн (а.с.14). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 03.09.2021 внесено відомості щодо кримінальне провадження №12021226200001653 за кваліфікацією ч.1 ст.164 КК України за заявою [PERSON] відносно несплати аліментів її колишнім чоловіком [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Так, у судовому засідання третя особа [PERSON] зазначив, що з грудня 2021 року проживає з батьком, перебуває на його утриманні, а тому заперечував щодо стягнення аліментів у судовому порядку. Повноліття син сторін досяг [INFO] , тобто на момент набуття права на отримання аліментів і до моменту розгляду справи повнолітній син, який продовжує навчання, проживає з батьком, кошти на утримання отримує саме від батька, вимоги про стягнення аліментів на своє утримання не підтримує, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави. Інші судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) у зв`язку із відмовою в позові покладаються на позивача На підставі викладеного,

Outcome: dismissed