Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 11.08.2021 року, за вказаною вище адресою зареєстровані також: [PERSON] син; [PERSON] брат; [PERSON] не рідня; [PERSON] племінник. Однак, [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітня дитина, [PERSON] , з 2016 року не проживають в будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.08.2021 року №18. Відповідачі не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в утриманні житла, взагалі будинком не цікавляться, їх особистих речей в будинку немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени родини відповідачам не чинили. Таким чином, згідно вимог чинного законодавства України, [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житлом на підставі їх відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. В зв`язку з чим, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 908,00 грн. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін. Позивачка [PERSON] надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] телефонограмою повідомив суд про розгляд справи в його відсутності. Позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.2019 року (спадкова справа №186/2018, зареєстровано в реєстрі за №222); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2019 року №156220233 (а.с.5,6). Згідно копії довідки №799 від 11.08.2021 року, виданої [PERSON] виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: син [PERSON] , 1986 року народження, брат [PERSON] , 1972 року народження, племінник [PERSON] , 2013 року народження, не рідня [PERSON] , 1976 року народження (а.с.7). Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 20.08.2021 року №18 [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітня дитина, [PERSON] , з 2016 року не проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.8). Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до частини четвертої статті 156 ЖКУРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачів на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір, сплачений останньою при подачі позовної заяви, по 454 грн. з кожного.

Outcome: approved