Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.2021 між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до п. 1, 2 даного договору позивач позичив відповідачу 1066000 грн., які зобов`язувався повернути до 25.07.2021 одним плачежем або частинами. Позивач 26.07.2021 звертався до відповідача з вимогою про повернення позики, на що той відповів, що кошти повернуті не будуть. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 24.06.2021 в розмірі 1066000 грн. та судові витрати, понесені ним зі сплати судового збору та витрат на оцінку майна відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 157). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договорру позики, укладено 24.06.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , позивач [PERSON] у якості позики передав відповідачу [PERSON] 1066000 грн. (п. 1 договору). Відповідно до п. 2 договору зазначену суму коштів позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю до 25.07.2021 одним платежем або частинами. За п. 8 даний договір укладено у присутності свідка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що в судовому засідані доведено, що між стронами укладено договір позики та що позичальник - відповідач [PERSON] , отримавши у позику грошові кошти у розмірі 1066000 грн., в обумовлений у договорі строк, їх не повернув. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку позичені кошти у визначений договором строк не повернув, вказана сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у загальному розмірі 11568 грн., з яких: 10660 грн. судовий збір за подання позовної заяви до суду (а.с. 132) та 908 грн. судовий збір за подання заяв про забезпечення позову (454 грн. + 454 грн.) (а.с. 8, 97). Вирішуючи питання про стягнення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом встановлено наступне. Відповідно до квитанції ТОВ "Подільський експертний центр" № 39 від 02.09.2021 (а.с. 43), вартість експертної оцінки ринкової вартості належного відповідачу майна, на яке позивач просив накласти арешт в цілях забезпечення позову - транспортний засіб марки "DAF", державний номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб марки "DAF", державний номерний знак [NUMBER] і на яке ухвалою суду від 06.09.2021 накладено арешт в цілях забезпечення позову (а.с. 82-83), - склала 2000 грн. Відповідно до квитанції ТОВ "Подільський експертний центр" № 41 від 02.09.2021 (а.с. 76) вартість експертно-грошової оцінки належної відповідачу земельної ділянки, на яку позивач просив накласти арешт в цілях забезпечення позову, площею 2,6342 га., кадастровий номер 0521986600:03:002:0058, і на яку ухвалою суду від 06.09.2021 накладено арешт в цілях забезпечення позову (а.с. 82-83), - склала 1000 грн. Відповідно до квитанції ТОВ "Подільський експертний центр" № 43 від 22.09.2021 (а.с. 126), вартість експертної оцінки ринкової вартості належного відповідачу майна, на яке позивач просив накласти арешт в цілях забезпечення позову - транспортний засіб марки "DAF", реєстраційний номер [NUMBER] , і на яке ухвалою суду від 29.09.2021 накладено арешт в цілях забезпечення позову (а.с. 136-137), - склала 1000 грн. Отже, загальний розмір витрат позивача на залучення експертів склав 4000 грн. (2000 грн. + 1000 грн. + 1000 грн.). Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З огляду на викладене, враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з залучення експертів у розмірі 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved