Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явився та надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Данич О.Ф. в судове засідання не з`явилася. Письмові пояснення не надала. Позов заявлений з тих підстав, що виконавчий напис вчинений на кредитному договорі не посвідченому нотаріально. Таким чином, представник позивачки вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням встановленого законом порядку. Крім того, 15 грудня 2021 року [PERSON] стало відомо, що приватним виконавцем Доготарем М.В. за виконавчим написом №13685 від 31 травня 2021 року , з рахунків [PERSON] стягнуто 23433 гривні 85 копійок. Позивачка вважає, що відповідачем набуто її кошти без достатньої правової підстави. 13 грудня 2021 року суддею було витребувано у приватного нотаріуса Данич О.Ф. копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису виконавчого напису нотаріуса від 31 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі №13865 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" 20848 гривень 95 копійок. Витребувану нотаріальну справу до суду не було надіслано. 13 грудня 2021 року судом було винесено ухвалу про забезпечення позову, згідно якої зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни від 31 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №13865, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" 20848 гривень 95 копійок до набрання законної сили рішенням суду в справі №717/1689/21 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" про визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що представник товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. із заявою про вчинення виконавчого напису. 31 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинила виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] яка є боржником за кредитним договором №2347646 від 30 листопада 2020 року укладеним з ТзОВ „МІЛОАН", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №68-МЛ від 14 .05.2021 року є ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором №2347646 від 30 .11.2020 року, за період з 14.05.2021 року по 28.05.2021 року. Сума заборгованості становить 19919 гривень 01 копійка, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6363 гривні, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12556 гривень 01 копійка, простроченої заборгованості за комісією 1000 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України „Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника визначена у виконавчому написі у розмірі 20848 гривень 95 копійок. 26 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. було відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса ВП №67668985. Вказані обставини стверджуються копією виконавчого напису від 31 травня 2021 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 листопада 2021 року. Таким чином між сторонами склалися кредитні правовідносини. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право вчинення виконавчого напису відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України „Про нотаріат" належить до компетенції нотаріусів. При цьому, законодавець визначив, що виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною першою статті 88 Закону України „Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ „Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною першою статті 87 Закону України „Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України „Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 , для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (1172-99-п) (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (в редакції чинній станом на 19.05.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Судом встановлено, що кредитний договір №2347646 від 30.11.2020 року між ТзОВ „МІЛОАН" та [PERSON] нотаріально не посвідчувався, що виключає надання відповідачем оригіналу такого договору нотаріусу. А тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Отже, станом на 31.05.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій інших договорів (укладених в простій письмовій формі) чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити повністю. Приватним виконавцем Доготар М.В. було стягнуто з [PERSON] 23433 гривні 85 копійок. Вказана обставина підтверджується копіями платіжних доручень згідно до яких 08 грудня 2021 року приватний виконавець Доготар М.В. перерахував собі 2084 гривні 90 копійок як основну винагороду приватного виконавця у ВП №67668985, 181 гривню як витрати виконавчого провадження №67668985, 69 гривень як витрати виконавчого провадження №67668985, та перерахував ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ, код 35234236, 20848 гривень 95 копійок як стягнення за виконавчим написом №13865 від 31 травня 2021 року з боржника [PERSON] , та 250 гривень як „поверн. аванс. внеску за вик. написом №13865 від 31.05.2021 року. Боржник [PERSON] ". Судом встановлено, що загальний розмір грошових коштів, стягнутих з [PERSON] на підставі оспорюваного виконавчого напису, становить 23433 гривні 85 копійок. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис, вчинений 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. М.,зареєстрований в реєстрі за №13865, за яким стягнуто 20848 гривень, визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. За таких обставин,суд дійшов висновку, що відповідно до приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачці отримані грошові кошти. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20. Суд також враховує, що кошти не були сплачені [PERSON] добровільно, а їх стягнення відбувалось примусово, на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" вважає, що у [PERSON] наявна заборгованість за договором №2347646 від 30 листопада 2020 року, воно не позбавлене право звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Оцінка законності та обґрунтованості таких вимог буде надана судом у межах розгляду відповідної цивільної справи. Разом з тим, судом встановлено факт перерахування приватним виконавцем Доготарем М.В. частини спірних коштів у загальному розмірі 2334 гривні 90 копійок на банківські рахунки приватного виконавця Доготаря М.В., як основної винагороди приватного виконавця, та витрат виконавчого провадження. Отже, в даному випадку встановлено факт неотримання ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" частини коштів стягнутих приватним виконавцем з боржника Чнбан С.В. в межах виконавчого провадження ВП 67668985. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині вимоги про стягнення з ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" безпідставно отриманих коштів слід задовольнити частково, в сумі 21098 гривень 95 копійок, оскільки судом встановлено , що саме таку суму коштів [PERSON] набуло ТзОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „КРЕДИТ-КАПІТАЛ" без достатньої правової підстави. Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2179 гривень 53 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв клопотань про зменшення витрат на правову допомогу та не надав суду доказів не співмірності витрат. Витрати позивачки на правничу допомогу склали 3000 гривень. Суд вважає, що на користь позивачки слід стягнути 2701 гривню 08 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст.ст. 16,18,ЦК України, статті 34,87,88 Закону України „Про нотаріат", п.п.1.1., 1.2., 3.2., 3.4, 3.5 глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року,

Outcome: partial