Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 1421 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанси» заборгованості в сумі 558 829 гривень 77 копійок. Посилаючись на порушення законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису, що полягають у неотримання нотаріусом документів про безспірність боргу та спливу трирічного строку вимоги, позивач просить визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи отримали копію ухвали про відкриття провадження разом із повідомленням про розгляд справи та копією позову з додатками; жодних пояснень суду не надали. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З наданих позивачем на підтвердження своїх вимог копій письмових доказів вбачається, що 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 1421 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанси» заборгованості в сумі 558 829 гривень 77 копійок (а.с. 24). Вирішуючи справу по суті, суд керується наступними нормами цивільного законодавства. Згідно із вимогами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 в редакції, що діяла станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису, було визначено, що: для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Серед іншого, статтею 89 Закону України «Про нотаріат», встановлено вимоги до змісту виконавчого напису нотаріуса. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна; при цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, як і безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як наслідок, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості та її розміру. Також, пункт 3.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 2.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачає, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Натомість, у суду відсутні дані про вчинення нотаріусом дій щодо встановлення безспірності заборгованості позичальника за кредитним договором та перевірки нотаріусом дня виникнення права вимоги. Зокрема, як вбачається із змісту кредитного договору № 29/П/79/2007-840 від 16 жовтня 2007 року, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, кінцевий термін повернення кредитну - 15 жовтня 2010 року (а.с. 20 - 23). Таким чином, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. не мав достатніх правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису про стягнення заборгованості з позивача. При цьому, суду не надано документів на підтвердження тієї обставини, що нотаріус перевірив факт існування заборгованості саме за період з 26 серпня по 22 жовтня 2020 року, з огляду на закінчення терміну повернення кредиту 15 жовтня 2010 року. Оскільки, вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за № 1421 виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача не відповідає і суперечить вимогам цивільного законодавства, чим порушує законні права та інтереси позивача, як позичальника, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved