Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ "ФК "Прайм Альянс", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 153 від 16.03.2020 року вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованості у розмірі 43391,97 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 19.10.2020 року на адресу позивача надійшла постанова приватного виконавця Шиндель В.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.10.2020 у виконавчому провадженні № 62633481. Стягувачем у виконавчому провадженні є ТОВ "ФК "Прайм Альянс", боржником є [PERSON] . Предметом стягнення є заборгованість [PERSON] за кредитним договором в ОТП Банк, останній платіж по якому був здійснений 16.10.2014, а відтак був пропущений строк позовної давності. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 153 від 16.03.2020, виданого приватним нотаріусом Кравцовим О.О. про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2008956791 від 01.07.2014, укладений із первісним кредитором ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Прайм Альянс". Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача складає 43791,97 грн. Зазначає, що приватним нотаріусом Кравцовим О.О. виконавчий напис № 153, виданий 16.03.2020, вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус повинен переконатися в безспірності заборгованості. Проте, на думку позивача, кредитний договір, укладений між позивачем та ОТП Банк є недійсним, а право стягнення за ним заборгованості пропущено за строком позовної давності. Таким чином, заборгованість є спірною, та у приватного нотаріуса на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису не було у розпорядженні всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на час звернення стягнення сплив строк звернення до нотаріуса та строк позовної давності. Крім того, зазначає, що їй не було направлено жодного листа з вимогою про усунення порушення. В зв`язку з вищевикладеним вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню. 22.12.2020 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що відповідач 28.02.2019 року направив на адресу позивача вимогу про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги. Також зазначає, що відповідно до п.1.1 Кредитного договору строк виконання всіх грошових зобов`язань по кредиту спливає 01.07.2017 року, а отже, відповідач мав можливість до 01.07.2020 року звернутись до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис вчинено 16.03.2020 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого чинним законодавством. Також зазначає, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з дотриманням чинного законодавства. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 153 від 16.03.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., до вирішення спору по суті. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 року вирішено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від позивача та її представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вони просять позов задовольнити, розглядати справу без їх участі. Представник відповідача Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Прайм\~Альянс" в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно копії договору № 2008956791 від 01.07.2014 року встановлено, що між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 33842,98 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом зі строком 36 місяців. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 01.07.2017 року. Згідно договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року встановлено, що між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" передає, а ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ "ОТП Банк", і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "ОТП Банк" та клієнтами, в тому числі по кредитному договору № 2008956791 від 01.07.2014 року. Згідно договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року встановлено, що між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та ТОВ "ФК "Прайм Альянс" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" передає, а ТОВ "ФК "Прайм Альянс" приймає право грошової вимоги, що належить ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", в тому числі по кредитному договору № 2008956791 від 01.07.2014 року. Згідно копії вимоги про погашення кредитної заборгованості № 0/18/02/19/2050 від 18.02.2018 року та списку № 16029-2-182-121 згрупованих поштових відправлень Укрпошта від 20.02.2019 року встановлено, що ТОВ "ФК "Прайм Альянс" направляло боржнику [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги та вимогу про погашення кредитної заборгованості у розмірі 43391,97грн. ТОВ "ФК "Прайм Альянс" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О. з заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 2008956791 від 01.07.2014 року про стягнення заборгованості у сумі 43391,97 грн. Приватним нотаріусом Кравцовим О.О. 16.03.2020 року на підставі заяви ТОВ "ФК "Прайм Альянс" вчинено виконавчий напис № 153 щодо звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 2008956791 від 01.07.2014 року, укладеним з ПАТ "ОТП Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "ФК "Прайм Альянс", заборгованості за кредитним договором № 2008956791 від 01.07.2014 року за період з 29.01.2019 року по 28.02.2020 року у розмірі 43791,97 грн., а саме: 30997,09 грн. - тіло кредиту, 12394,88 грн. - проценти за користування кредитом, та стягнення 400 грн. за вчинення вказаного виконавчого напису. 29.07.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62633481 з виконання виконавчого напису № 153, виданого 16.03.2020 року. 29.07.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди у розмірі 4379,19 грн. по ВП № 62633481. 29.07.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про стягнення з боржника [PERSON] розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 469 грн. по ВП № 62633481. 29.07.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] по ВП № 62633481. 29.07.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] по ВП № 62633481. 07.10.2020 року приватним виконавцем Шиндель В.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] по ВП № 62633481. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, що регулюються нормами Закону України «Про нотаріат». За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Так, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 року, а тому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та у постанові від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що виконавчий напис № 153 від 16.03.2020 року вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованості за кредитним договором № 2008956791 від 01.07.2014 року у розмірі 43791,97 грн., на примірнику кредитного договору, який нотаріально не посвідчено, що є порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також суд зазначає, що в порушення приписів ст. 88 Закону України "Про нотаріат" за виконавчим написом № 153 з [PERSON] стягнуто грошові кошти, за якими з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки згідно п. 4.2 договору про надання споживчого кредиту № 2008956791 від 01.07.2014 року сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, визначеному у графіку платежів, що не враховано нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис № 153 від 16.03.2020 року вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованості за кредитним договором № 2008956791 від 01.07.2014 року у розмірі 43791,97 грн. з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 840,80грн. підлягає стягненню з ТОВ "ФК\~"Прайм\~Альянс" на користь держави.

Outcome: approved