Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та земельні ділянки за вказаною адресою. Зі змісту позову слідує, що спадкоємцями першої черги за законом є позивач та його сестра [PERSON] . Позивач зазначає, що кожен з них звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. із заявою про прийняття спадщини та відповідач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 1/3 часток земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] площами 0,0206 га, 0,0077 га та 0,0020 га. За словами позивача, йому на праві власності належить 7/12 часток квартири за вищенаведеною адресою, відповідно належать і земельні ділянки за вказаною адресою в розмірі 7/12 часток. Відповідач у спірному помешканні лише зареєстрована, в ньому не проживає і відповідно не використовує його за призначенням, її 1/3 частка є незначною, неподільною та становить 17 кв.м від загальної площі 51,4 кв.м. Оскільки [PERSON] є громадянкою Росії позивач запропонував їй виплатити грошима вартість її частки в сумі 93 788 грн., на що остання не погоджується. Грошова компенсація за частину квартири та земельних ділянок становить 114 896,99 грн. Окремо [PERSON] стверджує у позові, що за довіреністю відповідача від 08.12.2017 року він здійснював оформлення спадщини на ім`я сестри за свій рахунок, загальна вартість понесених ним витрат становить 31 515,08 грн., а тому розмір грошової компенсації за виключенням понесених витрат повинен становити 83 381,91 грн. З огляду на викладене у позові, [PERSON] просить припинити право сестри [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] шляхом сплати грошової компенсації; визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу; припинити право сестри [PERSON] на 1/3 часток земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] шляхом сплати грошової компенсації та визнати за ним право власності на 1/3 часток зазначених ділянок за адресою: [ADDRESS] , які належать відповідачу; виплатити відповідачу 83 381,91 грн., внесені позивачем на депозитний рахунок суду. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що починаючи з кінця 2015 року відповідач не з`являється у квартирі, витрати зі сплати комунальних послуг несе позивач, а з кінця 2016 року не може продати квартиру, так як [PERSON] є її співвласником. Будинок по [ADDRESS] побудований у 1855 році на чотири квартири, жила проща складає 20 кв.м, всі кімнати прохідні, у 1970 році позивач із батьком зробили прибудову до неї. Співвласників квартири двоє і тільки відповідач прописана за вказаною адресою. У судове засідання 08.02.2022 позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.11.2016 року визнано за [PERSON] право власності: \~ \~ \~ \~- на земельну ділянку площею 0,0017 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1810136300:06:005:0010, яка розташована в [ADDRESS] та складає 1/6 частку в спадковому майні, в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; \~ \~ \~ \~- на земельну ділянку площею 0,00017 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1810136300:06:005:0011, яка розташована в [ADDRESS] та складає 1/6 частку в спадковому майні, в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; \~ \~ \~ \~- на земельну ділянку площею 0,00064 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1810136300:06:012:0005, яка розташована в [ADDRESS] та складає 1/6 частку в спадковому майні, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.12.2017 року, з урахуванням додаткового рішення від 20.03.2018 року, визнано за [PERSON] право власності: - на 7/12 ідеальних часток земельної ділянки кадастровий номер 1810136300:06:005:0010, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,0206 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); - на 7/12 ідеальних часток земельної ділянки кадастровий номер 1810136300:06:005:0011, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,002 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); - на 7/12 ідеальних часток земельної ділянки кадастровий номер 1810136300:06:012:0005, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,0077 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Таким чином, позивачу на праві приватної спільної часткової власності належать 2/3 згаданих вище земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] площею 0,0020 га, 0,0077 га та 0,0206, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.08.2018. Крім того, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 7/12 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017 року. Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2016 року позивач є спадкоємцем 1/6 частки спірної квартири після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим загальна частка позивача у праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 2/3. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2018 року відповідачу по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2018 року на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Також [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.09.2018 року на праві приватної спільної часткової власності належать: 1/3 частка земельної ділянки площею 0,0206 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1810136300:06:005:0010; 1/3 частка земельної ділянки площею 0,0077 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1810136300:06:012:0005; 1/3 частка земельної ділянки площею 0,0020 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1810136300:06:005:0011. Зазначена обставина підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2018 року. Відповідач зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» від 11.09.2018 року та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Відповідно до актів КП «ВЖРЕП -14» від 13.08.2016 року та ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» від 20.07.2018 року відповідач не проживає за місцем реєстрації із 2016 року. Згідно з висновком експерта, складеного за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 09.08.2021 року №1200/08-2021, здійснити виділ 1/3 частки у квартирі [ADDRESS] , виходячи із існуючих об`ємно-планувальних та конструктивних характеристик, як передбачено п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року відповідно до вимог нормативних документів, що діють в галузі будівництва на території України, не вбачається технічно можливим. У зв`язку з тим, що виділ 1/3 частки у квартирі [ADDRESS] , не вбачається технічно можливим, тому виділ 1/3 частки в земельних ділянках [PERSON] з кадастровими номерами 1810136300:06:005:0010, 1810136300:06:005:0011 та 1810136300:06:012:0005 не проводився. Частинами першою, другою і четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. У частині першій статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтями 358, 360 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Результат аналізу статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зроблено висновок про те, що не зазначення у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування статті 365 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідач є громадянкою РФ, у спірній квартирі не проживає та забезпечена іншим житлом, їй належить 1/3 частка у праві власності на квартиру та земельні ділянки по [ADDRESS] , яка є незначною та не може бути виділена в натурі, у зв`язку і чим суд дійшов висновку про можливість припинення права на частку у власності відповідача на вказане майно, оскільки, на переконання суду, припинення такого права не завдасть її інтересам істотної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову, від сплати якого відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Outcome: approved