Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

14 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] . За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 серпня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. за реєстровим № 1429, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] [PERSON] зазначає, що 14 грудня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В .із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте постановою нотаріуса від 14 грудня 2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском нею строку для прийняття спадщини. Водночас, позивач вказує, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, вона хворіла. За вказаних обставин [PERSON] вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері. У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, [PERSON] просила суд: визнати їй поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 15 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, а саме долучення документів, що підтверджують сплату судового збору в сумі 38,00 грн. 22 січня 2020 року [PERSON] на виконання даної ухвали усунула недоліки позовної заяви, звернувшись з відповідною заявою про долучення документів про сплату судового збору. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганну Василівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступника третьої особи - приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Ганну Василівну. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Г.В. в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідачбув належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Липці Дергачівського району Харківської області народилася позивач [PERSON] . Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 липня 1960 року. 11 січня 1980 року [PERSON] зареєструвала шлюбу із [PERSON] , актовий запис №м 09 від 11 січня 1980 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 січня 1980 року. У відповідності до відмітки в паспорті серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2003 року Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що остання з 01 жовтня 1975 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1940 р.н., який помер [INFO] , актовий запис № 1056 від 12 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 грудня 2006 року. Встановлено, що [INFO] у віці 77 років померла [PERSON] , [INFO] , про що 24 квітня 2017 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 346, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 квітня 2017 року. Таким чином, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року у справі № 2-3571/11, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33940933 від 24 квітня 2012 року. Право власності на квартиру зареєстроване 24.04.2012 року у КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером: 36521796. За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 серпня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. за реєстровим № 1429, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спадкова справа № 127/2019 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена 14 грудня 2019 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. (номер у спадковому реєстрі: 65235426), свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом не видавались, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58745711 від 14 грудня 2019 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60549892 від 15 червня 2020 року. Згідно постанови приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. від 14 грудня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житлову квартиру [ADDRESS] ,після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку із пропущенням нею строку на прийняття спадщини. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держав. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців як за законом, так і заповітом судом не встановлено. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зі спадкової справи вбачається, що станом на складення заповіту 15 серпня 2012 року по день смерті [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 1,3,6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки вона на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, хворіла, що підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України є переважно письмові докази, а саме: довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. Доводи, викладені позивачем у позові розцінюються судом, як поважні причини, пов`язані з істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Внаслідок викладеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] з поважних причин, і є підстави для застосування приписів ч. 3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню, та позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідачау пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Outcome: approved