Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

18.06.2021 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона та її чоловік [PERSON] є побутовими споживачами природного газу за адресою: [ADDRESS] . З метою обліку спожитого газу ними за власний рахунок був придбаний та встановлений лічильник газу. За придбання та виконання робіт по встановленню приладу обліку природного газу ними були понесені витрати в сумі 4232,71 грн, які складаються з: вартості приладу обліку газу - 1387 грн; розробки ескізного проекту, виконання газомонтажних робіт та введення в експлуатацію системи газопостачання, пуск газу згідно договору підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 12.06.2019 - 475 грн; реконструкція системи газопостачання згідно договору від 19.06.2019- 1976 грн; приймання лічильника (98,15 грн), пуск газу - 183,77 грн, відключення газового стояка - 112,13 грн, що в сумі складає 394,05 грн. Оскільки відповідач відмовився компенсувати понесені нею витрати, хоча за положеннями постанови НКРЕКП № 374 від 28.03.2017 «Про установлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Сумигаз», до структури тарифу були включені витрати на встановлення індивідуальних лічильників, просить стягнути з АТ «Сумигаз» на її користь компенсацію за понесені витрати по встановленню індивідуального побутового приладу в сумі 4232,71 грн. 20.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що АТ «Сумигаз» є Оператором газорозподільної системи. На виконання умов Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Сумигаз» на період 2016-2015 роки, 29.11.2017 за адресою: [ADDRESS] , встановлено будинковий вузол обліку газу ВОГ Б-G16 та лічильник газу G16. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу облік природного газу, спожитого абонентами за вищевказаною адресою, окрім абонентів, що забезпечені індивідуальними лічильниками, здійснюється на підставі даних цього вузла обліку. При цьому, споживачами за адресою: [ADDRESS] , здійснювалась оплата послуг АТ «Сумигаз» щодо розподілу природного газу саме на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу, що підтверджує факт згоди споживача з встановленням загальнобудинкового типу лічильника та зміною у зв`язку з цим порядку розрахунків за надану послугу з розподілу газу. 12.06.2019 між споживачем та АТ «Сумигаз» укладено договір підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання, на підставі якого за адресою проживання позивачки встановлено індивідуальний лічильник природного газу, після чого облік спожитого природного газу абонентом за цією адресою здійснюється на підставі індивідуального лічильника. 27.08.2020 позивачка підписала та надала АТ «Сумигаз» заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Відтак, з 27.08.2021 між АТ «Сумигаз» як оператором ГРМ та [PERSON] як споживачем існують договірні відносини щодо надання/отримання послуги з розподілу природного газу. 01.12.2020 позивачка звернулася до АТ «Сумигаз» із заявою про компенсацію витрат на встановлення індивідуального лічильника газу, на яку 31.12.2020 була надана відповідь про неможливість компенсувати витрати на встановлення лічильника через відсутність правових підстав. АТ «Сумигаз» виконало свій обов`язок, передбачений положеннями Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакції, чинній на момент встановлення загальнобудинкового лічильника), Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Сумигаз» на 2016-2025 роки, щодо забезпечення повного комерційного (природного) обліку природного газу, який споживається абонентом за адресою: [ADDRESS] , шляхом встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. При цьому, установивши загальнобудинковий лічильник газу за рахунок тарифу АТ «Сумигаз» не має можливості компенсувати позивачці витрати на встановлення індивідуального лічильнику газу також за рахунок тарифу. Отже, враховуючи дотримання АТ «Сумигаз» обов`язку щодо забезпечення обліку природного газу, який споживається абонентом, у споживача відсутнє право на компенсацію витрат на встановлення індивідуального лічильника газу та споживач мав можливість встановити індивідуальний прилад обліку за власні кошти (чим і скористався). Крім того, умовою для компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб є встановлення порядку такої компенсації Кабінетом Міністрів України. Оскільки урядом такого порядку не встановлено, у АТ «Сумигаз» відсутній обов`язок компенсувати такі витрати, неприйняття відповідного рішення КМУ, не може бути підставою для стягнення коштів на встановлення лічильника із суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність щодо розподілу природного газу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через необґрунтованість (а.с. 63-68). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду належним чином повідомлена. Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні вимог. Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Згідно повідомлення, яке надійшло до суду 26.08.2021, чинним законодавством не передбачені повноваження НКРЕКП на встановлення та розробку Порядку компенсацій витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб. Цей порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розробником такого порядку є Міністерство енергетики України. Станом на сьогодні, Порядок компенсації КМУ не встановлено. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Установлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що у багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , 29.11.2017 був встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу (а.с. 82-142). Згідно з договором підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання від 12.06.2019, укладеного між [PERSON] (замовник) та АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (виконавець), останній взяв на себе виконання робіт з реконструкції системи газопостачання об`єкта замовника, що передбачає наступні роботи: розробка ескізного проекту на встановлення ПЛГ, виконання газомонтажних робіт та введення в експлуатацію системи газопостачання замовника, пуск газу в газове обладнання об`єкту газопостачання. Вартість розробки ескізного проекту становить 475,06 грн, вартість наступних робіт визначається на підставі окремих додаткових угод (а.с. 8-10). З дублікату квитанції від 13.06.2019 №0.0.1379532804.1 вбачається, що [PERSON] було сплачено АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» 475,06 грн (а.с.11). Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.08.2019 до договору підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання 29С400-7061-19 від 19.06.2019, укладеної між [PERSON] (замовник) та АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (виконавець), замовник доручає виконавцю виконати будівельно-монтажні роботи, вартість яких становить 1976,60 грн (а.с. 12-13). З дублікату квитанції від 08.08.2019 №0.0.1430061307.1 вбачається, що [PERSON] було сплачено АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» 1976,60 грн (а.с.14). З рахунків-фактур від 01.08.2019 та дублікату квитанції від 08.08.2019 №0.0.1430055350.1 вбачається, що [PERSON] було сплачено до АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» 394,05 грн за приймання лічильника (98,15 грн), пуск газу (183,77 грн) та відключення газового стояка (112,13 грн) (а.с. 15-18). Згідно товарного чека №123-63835 від 24.06.2019 вбачається, що [PERSON] було замовлено комплекти монтажних частин та лічильник газу мембранний ELSTER BK G1,6МТ на загальну суму 1387 грн (а.с. 19). Сторони не оспорюють факт введення газового лічильника за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію. 01.12.2020 [PERSON] звернулася до АТ «Сумигаз» з заявою, в якій просила компенсувати витрати на встановлення газового лічильника у сумі 4821,34 грн (а.с. 143). Листом від 31.12.2020 №400-Лв-6966-1220 АТ «Сумигаз» повідомило [PERSON] про неможливість задоволення вимог її звернення через відсутність діючого затвердженого механізму компенсації витрат на придбання та встановлення приладів обліку природного газу для споживачів (а.с. 7). Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) оператор газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно з Законом від 21 грудня 2017 року, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року). За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2011 №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Якщо споживач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу. Зміст ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові №14-347цс18 від 07.11.2018 (справа № 214/2435/17). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21.12.2017, який набрав законної сили 20.01.2018, було внесено зміни до статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та доповнено її частиною другої, згідно з якою побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. За таких обставин, згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» витрати споживача, пов`язані з придбанням та встановлення газового лічильника, мають бути компенсовані за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу, а не у спосіб, який обрала позивачка (стягнення витрат), тобто не шляхом стягнення з відповідача на її користь вартості газового лічильника та робіт з його встановлення. Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №445/520/17. Отже, доводи позивачки про те, що вартість газового лічильника та його встановлення має бути компенсована їй відповідачем шляхом стягнення з відповідача на її користь грошових коштів, є необгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed