Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник позивача Луговенко К.С. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: -визнати виконавчий напис, вчинений 03.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за № 507, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість в сумі 41329грн. 01 коп., таким, що не підлягає виконанню; -повернути в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачів на користь [PERSON] грошові кошти, неправомірно стягнуті з неї в межах проведення виконавчих дій у ВП №63198497 щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 03.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №507; -стягнути з відповідача судові витрати. Зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями діючого законодавства, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, заборгованність за кредитним договорм № 500959733 вже погашена перед ПАТ "Альфа-Банк". Ухвалою суду від 02.07.2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 02.07.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову - зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 507 від 03.09.2020 року. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, до суду надав відзив, в якому просив у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.В. до суду надійшло клопотання, в якому просила суд розглядати справу без її участі, у судове засідання не з`явилася. Приватний виконавець Булахевіч С.В. у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 03.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено виконавчий напис № 507 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 41 329,01 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договорм № 500959733. При цьому нотаріус посилався, зокрема, на пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Даний виконавчий напис звернуто до примусового виконання та постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 05.10.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63198497. Постановою приватного виконавця від 21.11.2020 р. звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які вона отримує в ДУ «Центр пробації». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 03.09.2020 року керувалася пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшла помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою, оскільки виконавчий напис вчинений із порушенням закону, за відсутності безспірності заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, надані позивачем матеріали вказують на те, що заборгованість за кредитним договорм № 500959733 вже погашена перед ПАТ "Альфа-Банк", що свідчить на спірність вимог за виконавчим написом відповідача. Стосовно вимог про повернення позивачу стягнутої заробітної плати суд приходить до того, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач просив їх стягнути з усіх відповідачів у справі - ТОВ «Вердикт Капітал» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна. Разом із тим, позовні вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. - не підлягають задоволенню, оскільки вона не є належним відповідачем у справі. Належним відповідачем є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис. Враховуючи викладене, заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 48 постанови пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі № 379/1418/18 зазначається, що витрати на правову допомогу підтверджуються: договором на правову допомогу, актом приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунком таких витрат. Разом із тим, суду не надано розрахунку (обчислення величин з використанням математичних дій) таких витрат, а саме вартості кожної з проведених робіт. Також, не надано акту приймання-передачі наданих послуг, та документів про сплату таких витрат. За такого витрати на правову допомогу не доведені. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем, у розмірі 454,00 грн - за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Outcome: partial