Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

17 грудня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Водночас, позивачка не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працює, отримує стабільний щомісячний дохід, проте постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Тому, посилаючись на те, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони з 07 червня 2019 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с.4,5,6). В матеріалах справи відсутні докази щодо надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дружини. Так, згідно ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання від чоловіка - батька дитини має дружина в разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2 ст. 84 СК України). Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Підстави для припинення такого права передбачені ст. 85 СК України. Зокрема, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Крім того право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, з огляду на викладене, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років, наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За встановлених обставин, враховуючи, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у визнаному ним розмірі - 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною трьох років. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження обумовлених витрат позивачкою надано лише квитанцію юридичної консультації за №103 від 17 грудня 2021 року (юридична консультація Вознесенського району). Проте, зазначене об`єднання (відокремлений підрозділ) не зареєстровано. В зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення обумовлених витрат з відповідача. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved