Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Відповідач, позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 26.06.2019р.; копія заповіту [PERSON] від 06.10.2017р. складного на ім`я позивача; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія архівної виписки про актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON]. ; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 06.07.2021р. №2717; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 20.12.1996р.; копія довідки КП «РБТІ» від 13.07.2021р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2021р.; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори від 09.02.2022р.; копія спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . За життя їй належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 20.12.1996р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті були його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, про що свідчить лист Ренійської районної державної нотаріальної контори від 09.02.2022р. Проте, його дружина [PERSON] на час смерті чоловіка мешкала разом із ним, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 06.07.2021р. №2717. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину та не заявила про відмову від неї. Відповідач ніяких дій щодо прийняття спадщини після смерті батька не вчиняла. Так, після померлого [PERSON] спадщину прийняла його дружина у вигляді Ѕ частини спірної квартири, однак за життя не встигла її оформити на своє ім`я. [INFO] померла [PERSON] . За життя їй належало: Ѕ частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 20.12.1996р., іншу Ѕ частину квартири вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 06.10.2017р. залишила заповіт на ім`я позивача [PERSON] . У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу № 152/2019. Так, відповідач по справі ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняла, на спадщину не претендує, не заперечує, щоб позивач оформив її на своє ім`я. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 06.08.2021р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, після померлого [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] та не заявила про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] його дружина прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги. Відповідач ніяких дій щодо прийняття спадщини після смерті батька не вчиняла. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. [INFO] померла [PERSON] . Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після її смерті (ст. 1223 ЦК України). Він подав до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Відповідач по справі на спадщину позивача не претендує. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 06.08.2021р., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved