Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

В червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, в якому просить виключити запис про нього, як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , № 638, вчиненого 23 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони з 23 грудня 2003 року до 13 січня 2016 року перебували між собою в зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого, позивач записаний батьком, так як дитина народилася від подружжя. Наприкінці квітня 2021 року відповідач повідомила позивача про те, що він не є біологічним батьком сина [PERSON] . Позивачу стало відомо, що в період з червня по вересень 2013 року відповідач підтримувало відносини з іншим чоловіком, який можливо є справжнім батьком дитини, тому позивач не визнає свого батьківства даної дитини. В момент реєстрації себе батьком дитини, позивач не знав, що він не є батьком останнього. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 вересня 2021 року на 09.00 год. 03 вересня 2021 року на адресу суду надійшов лист від третьої особи у справі - Білоцерківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому представник третьої особи просить суд розглядати справу без їх участі згідно чинного законодавства. Одночасно на адресу суду направлено копію актового запису про народження № 638 від 23 квітня 2014 року на [PERSON] , [INFO] та витяг з Державного реєстру № 00032415115 від 03 вересня 2021 року. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, призначене на 17 вересня 2021 року, підготовче засідання відкладено на 22 жовтня 2021 року. 12 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов лист від Білоцерківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому представник третьої особи просить суд розглядати справу без представника відділу. 22 жовтня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача [PERSON] про призначення молекулярно-генетичного ДНК-тесту, виконання якого доручити ТОВ «Медікал Геномікс Україна». 22 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи у її відсутності та відсутність заперечення проти призначення експертизи. 22 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та підтримання ним клопотання про призначення експертизи. Провадження у справі зупинено до отримання висновку молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року задоволено клопотання позивача [PERSON] та призначено у справі молекулярно генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам ТОВ «Медікал Геномікс». 21 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про приєднання до матеріалів справи висновку експерта. Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17 лютого 2022 року. 21 січня 2022 року на адресу суду надійшов лист від Білоцерківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому представник третьої особи просить суд розглядати справу без представника відділу. Позивач [PERSON] 17 лютого 2022 року звернувся до суду із заявою, в якій просив суд розглядати справу в підготовчому засіданні за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] 17 лютого 2022 року звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати справу в підготовчому засіданні за її відсутності. Позовні вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини визнає в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Сторони перебували в шлюбі між собою з 23 грудня 2003 року до моменту його розірвання рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2016 року. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Про народження [PERSON] 23 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено актовий запис № 638. Вказані дані підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованим 03 вересня 2021 року за № 000032415115. Відповідно до звіту тесту ДНК на батьківство від 17 грудня 2021 року, [PERSON] виключено в якості біологічного батька [PERSON] . Вірогідність батьківства, відповідно до даного тесту, складає 0 %. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - судам слід урахувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а вразі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне заплідення своєї дружини, не мають право оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Пунктом 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану. Їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, відповідно до п. 2.13.1 є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Кожна сторона, відповдіно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач, згідно з вимогами частини першої статті 206 ЦПК України, може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги те, що в підготовчому провадженні відповідач визнала позовні вимоги, про що звернулася до суду з відповідною заявою, вказана заява не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому провадженні. Судовий збір, відповдіно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141 ЦПК України зазначено наступне: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги те, що позивач у поданій суду позовній заяві просив суд залишити за ним судові витрати, суд вважає за можливе прохання позивача в цій частині задоволити, залишивши за останнім судові витрати у даній циивільній справі.

Outcome: approved