Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис № 11100, яким стягнуто з нього заборгованість на користь ТОВ «ФК Окленд» у розмірі 17219 грн. 35 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13310 грн. 20 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2259 грн. 15 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1500 грн., нотаріальні витрати - 150 грн. 00 коп. Даний виконавчий напис було вчинено за кредитним договором № 008-18541-100114 від 10.01.2014, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельтабанк». На підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, поданої 22.04.2021 представником ТОВ «ФК Окленд» до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В., останнім 23.04.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65254109 на виконання виконавчого напису № 11100 від 15.03.2021 та розпочато примусове стягнення. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис незважаючи на те, що цьому не передувало звернення до нього з письмовою вимогою про добровільну сплату заборгованості чи повідомленням про порушення кредитних зобов`язань, виконавчий напис вчинено до суми, яка не є безспірною, не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору та поза межами строку позовної давності. 24.12.2021 [PERSON] в порядку ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» до приватного виконавця Закорко В.В. було подане клопотання, зокрема про надання інформації про розмір стягнутих з сум коштів під час виконання ВП № 65254109, але відповіді надано не було. Позивач просить суд визнати виконавчий напис № 11100 від 15.03.2021 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «ФК Окленд» на його користь кошти, отримані внаслідок примусового виконання виконавчого напису у розмірі 17219 грн. 35 коп., стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, що складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Крім того, надав докази на підтвердження судових витрат на правову допомогу Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено під час розгляду справи, 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис № 11100, яким стягнуто з позивача заборгованість на користь ТОВ «ФК Окленд» у розмірі 17219 грн. 35 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13310 грн. 20 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2259 грн. 15 коп., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1500 грн., нотаріальні витрати - 150 грн. 00 коп., що підтверджується копією виконавчого напису від 15.03.2021 (а.с. 6). Даний виконавчий напис було вчинено за кредитним договором № 008-18541-100114 від 10.01.2014 укладеним між позивачем та ПАТ «Дельтабанк», про що зазначено у самому виконавчому написі та підтверджується копією договору № 008-18541-100114 (а.с. 7-9). На підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, поданої 22.04.2021 представником ТОВ «ФК Окленд» до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В., останнім 23.04.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65254109 на виконання виконавчого напису № 11100 від 15.03.2021, що підтверджується копіями відповідної заяви та постанови (а.с. 10-12). 23.04.2021 приватним виконавцем також було винесено постанову про стягнення з позивача основної винагороди у сумі 1721 грн. 94 коп. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 490 грн. 00 коп., що підтверджується копіями відповідних постанов (а.с. 13-14). 27.04.2021 приватним виконавцем Закорко В.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією постанови від 27.04.2021 (а.с. 15). 24.12.2021 позивачем, в порядку ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» до приватного виконавця Закорко В.В. було подано клопотання, зокрема про надання інформації про розмір стягнутих з нього сум коштів під час виконання ВП № 65254109, що підтверджується копією клопотання від 24.12.2021 (а.с. 17). Відповіді позивачу надано не було. Ухвалою суду від 11.01.2022 у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. витребувано інформацію (довідка) про розмір стягнутих з [PERSON] коштів під час виконання виконавчого провадження № 65254109 (а.с. 25), відповідь на ухвалу суду надано не було. Так, відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку - не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, ураховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. На час вчинення виконавчого напису 15.03.2021 минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги за кредитним договором від 10.01.2014, тому підстави для вчинення виконавчого напису згідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» відсутні. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вніс зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін, тобто судове рішення набрало законної сили. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Позивачем не отримувалося жодних повідомлень про порушення кредитних зобов`язань. Вищевказані обставини відповідачем не спростовувалися жодним чином. Таким чином, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис незважаючи на те, що цьому не передувало звернення до позивача з письмовою вимогою про добровільну сплату заборгованості чи повідомленням про порушення кредитних зобов`язань, виконавчий напис вчинено до суми, яка не є безспірною, не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору та поза межами строку позовної давності, а тому виконавчий напис № 11100 від 15.03.2021 є таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Саме такого висновку дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 08.09.2021 по справі № 201/6498/20. Тому з відповідача має бути стягнуто всі отримані ним з [PERSON] кошти при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису під час виконання ВП № 65254109, а саме 17219 грн. 35 коп. В той же час, жодними належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України доводи позивача відповідачем спростовані не були, приватний нотаріус письмових пояснень по суті заявлених вимог та обставин суду не надав. За таких обставин, є всі правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі Згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовні заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що становить: суму сплаченого судового збору за заяву про забезпечення позову - 496 грн. 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в Постанові по справі №640/18402/19 від 28.12.2020, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги для встановлення обґрунтованості понесених позивачем витрат не потрібен. У справі, що розглядалася, договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Зазначена позиція підтримана також Верховним Судом при розгляді справи за № 235/4969/19. Судові витрати складаються зі сплати судового збору за заяву про забезпечення позову - 496 грн. 20 коп., та із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., розмір яких зафіксовано у Договорі про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 06.01.2022, укладеного між [PERSON] та адвокатом Ющенко А.Ю. Тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову та 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави, оскільки за подачу позову позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved