Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2021 року позовну заяву Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином задоволено частково. Сягнуто з [PERSON] на користь Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» матеріальну шкоду у розмірі 6378 грн. 88 коп. та 10320 грн. за послуги за завантаження на евакуатор автобуса, його перевезення та розвантаження на місці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 15 грудня 2021 року представником позивача адвокатом Шинкарьовим О.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно якої він просив суд стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. До вказаної заяви долучив копію договору про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі виконаних робіт та опис виконаних робіт. 01 лютого 2022 року відповідач надав до суду заперечення, відповідно яких просив суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Вказував, що представник позивача вступив в справу на стадії її розгляду по суті та фактично надана правова допомога позивачу полягала в представництві його інтересів в судових засіданнях, які відбулися 27 жовтня 2021 року та 10 грудня 2021 року. Максимум на що міг би претендувати позивач у разі задоволення в повному обсязі позову, то це на 700 грн. фактично наданої правової допомоги, про те і ця сума не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки позов задоволено частково. Вказував, що до заяви не було додано документ, який підтверджує оплату правничої допомоги в сумі 5 000 грн. Більш того, акт прийому передачі не підписаний уповноваженими особами, а відмітка його підписання цифровим підписом не відповідає вимогам підписання документів за допомогою електронного цифрового підпису. У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебувала справа за позовом Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2021 року позовну заяву Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином задоволено частково. Сягнуто з [PERSON] на користь Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» матеріальну шкоду у розмірі 6378 грн. 88 коп. та 10320 грн. за послуги за завантаження на евакуатор автобуса, його перевезення та розвантаження на місці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі. За роз`ясненнями п.20 постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно з Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача було надано договір про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт та опис виконаних робіт. Згідно зазначеного акту, вартість послуг за надану правничу допомогу складає 5 000 грн. Підписанням даного акту підтверджується отримання коштів адвокатом у розмірі 5 000 грн. за надання правової допомоги. Суд вважає що зазначена сума відшкодування відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доводи зазначені відповідачем [PERSON] у його запереченні щодо стягнення витрат на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви представника позивача. За викладених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви представника позивача та вважає належним чином підтвердженими та обґрунтованими витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5 000, грн., а отже вважає за можливе їх стягнути з [PERSON] .

Outcome: approved