Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис № 71114, вчинений 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. таким, шо не підлягає виконанню. Покликається, що виконавчий напис вчинено з порушеннями норм чинного законодавства. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 15 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою позивачу відстрочено сплату судового збору на строк до ухвалення судового рішення. Ухвалою судді від 17 грудня 2021 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову. Сторони у судове засідання призначене на 11:30 год 17 лютого 2022 року не з`явилися. Позивач скористалася правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач та треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 71114, про стягнення з позивача (боржника) за кредитним договором № 86102-А від 07 серпня 2017 року, укладеним з ТзОВ «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-01 від 26 квітня 2018 року є ТзОВ «ФІНФОРС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28/1220-01 від 28 грудня 2020 року є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (стягувач). На користь останнього проводиться стягнення 2 651,40 грн заборгованості за період з 28 грудня 2020 року по 10 березня 2021 року, загалом 3 851,40 грн із стягненням плати у відповідності до\~ст.31 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1\~\~ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно із\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За умовами ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги наступний правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Правовідносини із заміни сторони у зобов`язанні, зокрема відступлення права вимоги (заміна первісного кредитора новим кредитором) регулюються ст.ст.512 -517 ЦК України. Згідно зі ст.ст.512,\~513 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України\~визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріали справи свідчать, що кредитний договір укладено позивачем з ТзОВ «СС Лоун», водночас правонаступником такого у зобов`язанні є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», який виступає стягувачем за оспорюваним виконавчим написом. ТзОВ «СС Лоун» є неналежним відповідачем у справі, оскільки станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом, ТзОВ «СС Лоун», як кредитор, у зв`язку із відступленням права вимоги жодним чином не могла порушити, не визнати чи оспорювати суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У даній справі таким виступає новий кредитор ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 395/853/19. Так, положеннями ч.2\~ст.48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів (ч.1\~ст.50 КПК України). Законодавцем у ч.ч.1-4\~ст.51 ЦПК України\~викладено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. За наведеними процесуальними нормами суд позбавлений можливості за власної ініціативи замінити/залучити співвідповідача. Тому, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави, визначені\~ст.51 ЦПК України, для заміни неналежного відповідача/залучення належного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість,\~встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). У ході розгляду справи судом установлено, що позивачем не пред`явлено вимогу до належного відповідача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та не заявлено відповідного клопотання про його заміну/залучення співвідповідача. За цих обставин, пред`явлення позову до неналежного відповідача ТзОВ «СС Лоун» є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, адже кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, відстрочені ухвалою Сихівського районного суду мЛьвова від 21 липня 2021 року підлягають стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved