Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В Острозький\~районний суд\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 07.06.2012р. перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 28. Вказує, що під час спільного подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, так як вони втратили одне до одного почуття любові, родинної близькості та мають різні погляди на подружнє життя. Зазначив, що вони як сім`я разом не проживають майже вісім років, фактичних шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Між ними відсутнє почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Вказав, що на даний час він проживає у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою разом виховують спільну дитину. Зазначає, що через втрату почуттів та відсутність взаєморозуміння він не бажає зберегти сім`ю та надалі перебувати у шлюбних відносинах із відповідачкою. Вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Просив визначити місце проживання їхньої спільної доньки з матір`ю та вказав, що на даний час між ними досягнута згода щодо проживання їхньої спільної доньки, яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, проти чого він не заперечує. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а подальше його збереження суперечить його інтересам та відповідачки. Просить позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за ним. Ухвалою суду від 24.01.2022 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідачка у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзив на позовну заяву та заперечення проти позову не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.06.2012р. Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 28, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки як сім`я вони разом не проживають впродовж восьми років, подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 23.12.2021 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивача та відповідачки було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні позовної вимоги позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу суд виходить з наступного. Позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, просить після розірвання шлюбу визначити місце проживання дитини з матір`ю [PERSON] . З матеріалів справи судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , батьками якої є позивач та відповідачка, проживає спільно з відповідачкою в с.Теремне Рівненського району Рівненської області, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.1 ст.160\~Сімейного кодексу\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як було вище встановлено судом, позивач та відповідачка з дитиною, впродовж тривалого періоду проживають окремо. Водночас згідно ч.1 ст.161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та позивачем не наведено жодних доводів, як і не надано жодних доказів на підтвердження існування спору з відповідачкою щодо місця проживання дитини. У зв`язку з фактичною відсутністю спору між сторонами щодо місця проживання дитини та враховуючи те, що малолітня [PERSON] проживає з відповідачкою, а у позивача відсутні будь-які заперечення з приводу спільного проживання доньки з матір`ю, суд, за відсутності будь-яких відомостей та доказів на підтвердження існування спору з даного приводу, не вбачає фактичних та правих підстав для судового захисту заявленої позивачем вимоги про визначення місця проживання дитини. На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial