Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору, стягнення сплачених коштів за договором, стягнення моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що в зв`язку із необхідністю працевлаштування за межами України позивач звернулась до відповідача, яка надавала послуги з працевлаштування за кордоном шляхом підбору вакансій, перемов з майбутнім роботодавцем, перевіркою контракту з роботодавцем, інформаційним супроводженням з підготовки необхідних документів для отримання візи та укладення контракту з роботодавцем, надання загальної інформації про країну працевлаштування, правила перебування у країні працевлаштування, економічні, соціальні, політичні характеристики національні звичаї обраної країни працевлаштування. Відповідач запропонувала обрати позивачу країну, що позивач і зробила, обравши Республіку Польща та повідомивши відповідача що бажає працювати 6 місяців поспіль на конвеєрі, восьмигодинний робочий день 5 днів на тиждень, за умови забезпечення належними житловими умовами, з оплатою 7 євро на годину. На інших умовах та більший час позивач за станом здоров`я працювати не могла. 21.08.2019 року позивач отримала дзвінок від представника відповідача (координатора), яка назвалась [PERSON] (тел. [NUMBER] ; 0980944101) і повідомила, що підібрали вакансії, що відповідають запиту позивача, запропонувала підписати договір та сплатити вартість інформаційних послуг. Перед підписанням договору відповідач запевнила, що невідкладно з наявної бази даних забезпечить позивача інформацією про вакансію в Республіці Польща і саме з цього приводу відповідачем мали надаватись всі вище перелічені консультаційні, інформаційні та методичні послуги. Того ж дня, 21.08.2019 року, позивач уклала договір про надання послуг №754/01/07/2019 з відповідачем - СПД-фізичною особою, [PERSON] «Робота в Європі». Відповідно до п.1 зазначеного договору, замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) бере на себе зобов`язання із забезпечення інформаційного, консультаційно-довідкового та методичного обслуговування замовника з питань порядку виїзду громадян України за кордон, питань, пов`язаних із правовим статусом громадян України під час перебування за кордоном та інших питань і обсязі та на умовах даного договору Країною, щодо якої виконавець зобов`язується здійснювати обслуговування замовника визначається Республіка Польща. Відповідач до п.2.1 вищевказаного договору, відповідач взяла на себе зобов`язання надати інформаційно-консультаційні послуги щодо характеристики Республіки Польща, а саме, про економічні, політичні, соціальні характеристики, національні звичаї і норми громадянського життя. Надати відповідачу інформацію: про порядок виїзду громадян України за кордон, про перелік необхідних для виїзду за кордон документів, про порядок їх підготовки, збору та оформлення, зокрема, роз`яснити замовнику порядок та механізм подачі документів, необхідних для отримання національної візи категорії D у Республіці Польща. Надати замовнику інформаційно-методичне сприяння в підготовці документів, необхідних для отримання візи у Республіку Польща. Надати замовнику інформацію про статус громадянина України під час перебування у Республіці Польща, допустимі строки перебування у цій країні, порядок реєстрації (у разі необхідності) факту перебування громадянина України у вказаній країні. 21.08.2019 року на виконання умов договору (п. 4.1.договору) позивач оплатила вартість послуг відповідача у розмірі 2700 грн. на картковий рахунок, що належить [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 1693-61818033-0856 від 21.08.2019 року, яка додана до позовної заяви у копії і наявна у позивача в оригіналі. 21.08.2019 року на вайбер позивача від представника відповідача, [PERSON] (0685015474) надійшла пропозиція про наявність вакансії, але у Словаччині на конвеєрі (пакування хотдогів) з оплатою вартості 3,2 Євро на годину, 12 годинним робочим часом 6 днів на тиждень, що зовсім не відповідало замовленню позивача і умовам укладеного договору. Вакансій в Республіці Польща запропоновано не було, але зазначено, що у період оформлення документів (віза, тощо) з`являться нові варіанти. Через два тижні відповідач запевнила, що в найближчий час очікує отримання за укладеним нею контрактом вигідних пропозицій працевлаштування у Польщі з якими обіцяла надати всю необхідну інформацію про країну працевлаштування та підготовку документів і умови контракту. У вересні 2019 року позивачу зателефонувала представник відповідача, яка назвалась [PERSON] (трударем) (тел. [NUMBER] ; [NUMBER] ) і повідомила, що вона персональний менеджер позивача з агенції працевлаштування «Робота в Європі» яка буде займатись підбором вакансій за дорученням позивача у Республіці Польща. Також повідомила, що надійшли вигідні вакансії, які відповідають вимогам позивача, але необхідно доплатити 850 грн. на рахунок відповідача за надання інформації в письмовому вигляді, бо вакансій багато. 17.09.2019 року позивач здійснила доплату за послуги відповідача у розмірі 850 грн., що підтверджується квитанцією № 1720-3430-3047-0958 від 17.09.2019 року, яка додана до позовної заяви у копії і наявна у позивача в оригіналі. Обіцяні вакансії у Польщі так і не надійшли до позивача ані в письмовому вигляді ані в усному. У жовтні 2019 року відповідач повідомила позивача про форс-мажор і зазначила, що у Республіці Польщі складна ситуація з вакансіями, перенасичення ринку праці, багато людей повернулись без працевлаштування, наразі немає вакансій, що відповідають вимогам позивача. Разом з цим відповідач запропонувала позивачу послуги працевлаштування у Німеччині, де оплата праці значно вища і наявні підходящі позивачу вакансії, запропонувавши укласти додатковий договір та доплатити вартість інформаційних послуг у розмірі 11000 грн., запевнивши, що вся оплата повернеться при першому ж місяці працевлаштування і позивач буде задоволена. 10.10.2019 року між сторонами у справі було укладено договір на надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування № 10.10.2019/0422 згідно умов якого (п.1.1.) відповідач, як кадрова агенція, взяла на себе зобов`язання надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування за кордоном (п. 2), а позивач зобов`язалась оплатити такі послуги в порядку передбаченому п. 4.2. договору. Так, відповідач взяла на себе зобов`язання з надання позивачу інформації про можливість і умови працевлаштування на території Євросоюзу (наявні вакансії), правила найму і звільнення працівників, права та обов`язки працівників та роботодавців згідно трудового законодавства на території Євросоюзу, умови праці з перевірки контракту роботодавця (п.2.1.3) та вчасного надання позивачу інформації всієї необхідної інформації стосовно роботи та щодо заповнення необхідних документів. 11.10.2019 року позивач оплатила вартість послуг відповідача у розмірі 11000 грн. на картковий рахунок, що належить [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 1744-4777-6918-0684 від 11.10.2019 року, яка додана до позовної заяви у копії і наявна у позивача в оригіналі. 30.10.2019 року позивачу зателефонували з офісу відповідача, працівник представилась як [PERSON] і повідомила, що знайдена гарна вакансія у Німеччині на складі, тому необхідно терміново подати копії документів для передачі роботодавцю і оплатити додатково 140 євро, для блокування вакансії за позивачем. 30.10.2019 року позивач оплатила 4468, 79 грн. на банківських рахунок працівника відповідача, [PERSON] , що підтверджується квитанцією N° 1763-4808-4080- 0666 від 30.10.2019 року, яка додана до позовної заяви у копії і наявна у позивача в оригіналі. Позивач надала копію закордонного паспорту, всі квитанції про оплату вартості сплачених нею послуг у загальній сумі - 19018, 79 грн. На наступний день отримала контакти водія координатора агенції «Робота в Європі» [PERSON] (тел. [NUMBER] ) та відомості про автомобіль водія - опель VIVARО д.р.н. [NUMBER] , який мав доставити до 10 грудня 2019 року позивача на робоче місце, одразу після завершення підготовки всіх необхідних документів. Таким чином, позивач добросовісно виконала умови всіх укладених нею договорів і очікувала на належне виконання зобов`язань відповідачем. Натомість, відповідач (її координатори, менеджери, інші працівники) жодної послуги відповідачу так і не надала. Лише посилаючись на те, що вартість послуг які вона понесла перед третіми особами і становлять зміст договору укладеними між сторонами у справі фактично виманила у позивача величезну грошову суму (майже 19018,79 грн.), так і не надавши інформацію ані про вакансію ані взагалі будь яку інформацію, яку мала надати згідно умов договору. Жодного консультаційного обслуговування не відбулось. Позивач за 120 додаткових Євро, які сплатила водію [PERSON] , як працівнику агенції відповідача, який мав доставити її до місця роботи на запропоновану відповідачем вакансію, з`їздила на три доби до Німеччини, а потім за власний кошт (500 грн.) зі [PERSON] повернулась назад до Запоріжжя, послухала про вакансії у Німеччині, Словакії, багато де ще, та нічого так і не отримала. Під час поїздки позивача до Німеччини, куди її спрямувала відповідач телефони приймаючої сторони не відповідали, відповідач, координатор та менеджер також не відповідали, адреса наявна у водія виявилась покину тим напівзруйнованим будинком, де, вочевидь, вночі ніхто не чекав на позивача. Кошти позивача у роумінгу швидко закінчились. Без води, їжі, позбавлена нормальних умов для існування та сну, знаходячись три доби поспіль в автомобілі, так і не отримавши послуг, позивач за власний кошт повернулась до України, де її очікувала хворі мати та донька. Водій висадив позивача у Львові. Придбавши за власний кошт (500 грн.) квиток до м. Запоріжжя (квиток у копії додано до заяви) позивач повернулась додому. Лише 10.12.2019 року позивач змогла зв`язатись з координатором [PERSON] (відповідач не відповідала на телефонні дзвінки) повідомивши їй про ситуацію, що склалась запропонувавши повернути сплачені кошти, на що отримала відповідь, що їй можуть запропонувати лише ту ж саму вакансію або логістичний склад, а кошти за проїзд (120 євро та 500 грн.) і за вакансію (11000 грн.) ніхто повертати не буде, бо вакансія оплачена, а проїзд, то витрати клієнта. 12.12.2019 року позивач написала відповідачу лист на вайбер з викладенням ситуації, але до цього часу відповіді так і не отримала. Протягом останніх 1,5 року відповідач не вчинила жодних дій з повернення коштів та виконання зобов`язань за договором. Таким чином, відповідач порушила умови договорів щодо виконання своїх зобов`язань за договорами від 21.08.2019 року та від 21.08.2019 року, а саме: пп. 2.1. договорів: надати Замовнику інформацію про можливість і умови працевлаштування на території Євросоюзу; вчасно надати Замовнику всю необхідну інформацію стосовно роботи та щодо заповнення необхідних документів; перевірити контракт з роботодавцем; надати інформаційно-консультаційні послуги з характеристики Республіка Польща, порядку виїзду за кордон, переліку необхідних документів, механізму подачі документів, інші умови пп. 2.1.1.-2.1.4. Відповідач не виконала свої зобов`язання за вищевказаними договорами належним чином, і позивач розцінює ці обставини істотним порушенням умов договору, а відтак, позивач вправі вимагати розірвання договору і відшкодування завданих збитків. Також дії відповідача спричинили позивачці моральну шкоду, оскільки вона зазнала моральні страждання. Позивач, витративши останні наявні в неї кошти, на послуги недобросовісного відповідача, втратила час, отримала нервовий стрес, знаходячись в іншій країні, не володіючи мовою, опинившись без засобів до існування і зрозумівши, що ніхто її на роботі не чекає, а водій, не знає де її залишити, позивач втратила надію на заробіток, надію заробити кошти на лікування хворої матері та доньки. Завдану моральну шкоду за обома договорами, позивач, виходячи з засад розумності і справедливості, беручи до уваги свідомі корисні мотиви відповідача, користування коштами позивача відповідачем тривалий період, враховуючи зусилля для поновлення стану позивача до завдання моральної шкоди, оцінює у 50000 гривень. За вказаних обставин, позивач звертається до суду з цією заявою про розірвання договорів, стягнення коштів сплачених на виконання договорів в сумі 19018, 79 грн. та стягнення моральної шкоди і збитків. Позивач просить розірвати договір про надання послуг № 21.08.2019/0368 від 21.08.2019 року, укладений між [PERSON] та Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] ; розірвати договір про надання послуг № 10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, укладений між [PERSON] та Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] , стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , грошові кошти сплачені за договором про надання послуг № 21.08.2019/0368 від 21.08.2019 року в сумі 2700 грн., стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , грошові кошти сплачені за договором про надання послуг № 10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, в сумі 11000 грн., стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , збитки у розмірі 4468,79 грн. за договором про надання послуг № 10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , збитки у розмірі 3756 грн. (еквівалент 120 Євро) за договором про надання послуг № 10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , збитки у розмірі 500 грн. (витрати на придбання зворотного квитка на потяг) за договором про надання послуг № 10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , моральну шкоду за договором про надання послуг № 21.08.2019/0368 від 21.08.2019 року в сумі 10000 грн., стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , моральну шкоду за договором про надання послуг №10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, в сумі 50000 грн., стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Позивачка надала заяву про слухання справи за її відсутності, підтримала позов. Відповідачка в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. 21 серпня 2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір №21.08.2019/0368 про надання послуг, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання із забезпечення інформаційного, консультаційно-довідкового та методичного обслуговування замовника з питань порядку виїзду громадян України за кордон, питань, пов`язаних із правовим статусом громадян України під час перебування за кордоном та інших питань в обсязі та на умовах даного договору. Країною, щодо якої виконавець зобов`язується здійснювати обслуговування замовника визначається республіка Польща. 21.08.2019 року на виконання умов договору (п. 4.1.договору) позивач оплатила вартість послуг відповідача у розмірі 2700 грн. на картковий рахунок, що належить [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 1693-61818033-0856 від 21.08.2019 року,. 17.09.2019 року позивач здійснила доплату за послуги відповідача у розмірі 850 грн., що підтверджується квитанцією № 1720-3430-3047-0958 від 17.09.2019 року, яка додана до позовної заяви. 10 жовтня 2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір №10.10.2019/0422 про надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування, відповідно до якого відповідачка зобов`язалася надати інформаційно-консультативні послуги щодо працевлаштування за кордоном. 11.10.2019 року позивач оплатила вартість послуг відповідача у розмірі 11000 грн. на картковий рахунок, що належить [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 1744-4777-6918-0684 від 11.10.2019 року, яка додана до позовної заяви у копії і наявна у позивача в оригіналі. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.629ЦКУкраїни договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач, як замовник послуги за договором, оплатила її вартість в повному обсязі, а відповідач до теперішнього часу не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір, відповідно до ст. 651 ч. 2 ЦК України, може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15, ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині розірвання договору про надання послуг №21.08.2019/0368 від 21.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] ; розірвання договору про надання послуг №10.10.2019/0422 від 10.10.2019 року, укладеного між [PERSON] та Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] та стягнути кошти, сплачені позивачем за вказаним договором, які підтверджені відповідними документами (квитанціями) в розмірі 14550 грн. Вимоги щодо стягнення 4468,79 грн., сплаченої позивачкою на користь [PERSON] , не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази, що остання виступала як представник відповідача за вказаними договорами. Також не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення 3756 грн. (еквівалент 120 євро), оскільки відсутні докази проведення оплати вказаної суми відповідачу. Не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення вартості залізничного квитка в розмірі 500 грн., оскільки вони не ґрунтуються на умовах договору. Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором належним чином, і розцінює ці обставини істотним порушенням умов договору, а відтак позивач на підставі наведених норм закону вправі вимагати розірвання договору і відшкодування завданих збитків. Крім того відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» як споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинено позивачу моральні страждання.

Outcome: partial