Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у 2003 році він та [PERSON] домовились про купівлю-продаж житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 13.07.2003 року фактично між ними відбулась купівля-продаж будинку, надавши власнику грошові кошти за придбане майно, на що була складена відповідна розписка про отримання [PERSON] грошових коштів. Той, у свою чергу, передав позивачу оригінали документів на нерухоме майно та ключі від будинку. Відбулась усна домовленість, що в подальшому, вони нотаріально укладуть договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. Однак протягом наступного часу [PERSON] відмовлявся їхати до нотаріальної контори через погане самопочуття. [INFO] [PERSON] помер. Таким чином, до теперішнього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Просить визнати за ним право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку «А-1», коридору «а-1», коридору «а'-1», літня кухня Сарай «Б-1», Сарай «В-1», Гараж «г-1», погріб «п», вбиральня «У-1», паркан «№1», загальною площею 51,7 кв.м., в тому числі житловою 30,8 кв.м., жилих кімнат - 3. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно розписки від 13 липня 2003 року [PERSON] , продав свій дім, якій розташований за адресою: [ADDRESS] , за грошові кошти у сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Підписано власноручно. Таким чином, [PERSON] фактично продав, а [PERSON] фактично придбав вищевказане домоволодіння. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку від 06.02.1992 року, зазначено, що колгосп «ім. Горького» продав, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , який знаходиться не земельній ділянці площею 600 кв.м. На земельній ділянці знаходиться жилий дім, загальною площею 51,7 кв.м, житловою - 30,8 кв.м., жилих кімнат - 3, господарські будівлі та споруди: літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, паркан. Відповідно до ч. 2ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом, встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами та письмовими поясненнями позивача, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved