Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач у червні 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позову вказує, що 21.12.2007 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дітей. Зазначає, що відповідач є фізичною особою підприємцем, працює та не має на утриманні інших непрацездатних осіб та дітей, має на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в середньому за місяць позивач витрачає на харчування 3-х дітей близько 9 000 грн., на оплату комунальних послуг - 5000 грн., садочок та розвиваючі гуртки - 6700 грн., побутову хімію, організацію довкілля та одяг - 4800 грн., що сукупно складає близько 25 500 грн. У 2020 р. позивач витратила 23 500 грн. на відпочинок дітей та їх оздоровлення на базі відпочинку De La Vita, яка знаходиться в Миколаївській обл., курорт Коблево. Крім того, за попередні періоди позивач витратила грошові кошти на гуртки в сумі 6925 грн. 00 коп. Враховуючи вище викладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 12 750 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей в сумі 15 212 грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ 23.06.2021 року матеріали справи передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 20.09.2021 р. постановлено витребувати із державної податкової служби України інформацію щодо розміру всіх отриманих доходів допомоги [PERSON] за період з 2017 року по теперішній час включно. 15.11.2021 р. на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Жовноватюк О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 доходів до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в свою чергу у стягненні додаткових витрат просив відмовити в повному обсязі. В мотивування поданого відзиву зазначає, що відповідач з відповідальністю відноситься до обов`язку фінансово допомагати позивачу в утриманні дітей, проте на даний час відповідач не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 4250 грн. на дитину, оскільки його середній заробіток становить 6338,23 грн. на місяць. Вказує, що відповідач надає позивачу кошти на утримання дітей в розмірі 6 000 грн., щомісяця у готівковій формі, декілька разів кошти перераховувались на карту позивача в березні та травні 2021 року. Відносно додаткових витрат зазначає, що влітку 2020 року позивач дійсно перебувала з дітьми на оздоровчому відпочинку у м.Коблево, проте даний відпочинок був сплачений батьком відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково просив стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), в задоволенні позовної вимоги відносно додаткових витрат просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне. 21.12.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №4620. (а.с.14) Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. (а.с.5-7) Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, законодавець визначив, що саме особа з якою проживає дитина визначається зі способом стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З урахуванням обставин справи та беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, враховуючи, відсутність доказів, щодо обмежень у працевлаштуванні за станом здоров`я, та оскільки діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, їх потреби, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн., на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 17.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суд вважає за можливе стягувати аліменти з відповідача на користь позивача в сумі 3000 грн. на кожну дитину, оскільки офіційно підтверджений середній заробіток на суму 6 338, 23 грн., на думку суду, не відповідає витратам відповідача [PERSON] , так як в своєму відзиві відповідач самостійно доводить, що при вказаному середньому заробітку ним надаються кошти на утримання дітей в сумі 6000 грн. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі, в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Натомість, у задоволенні вимоги про стягненні додаткових витрат на утримання дітей суд вважає за доцільне відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 30 425 грн. 00 коп. позивач обґрунтовує наступним: 23 500 грн. - вартість відпочину дітей та їх оздоровлення на базі відпочинку De La Vita, в Миколаївській обл., курорт Коблево; 6925 грн. 00 коп. - грошові кошти на гуртки. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16-ц). Позивач не довела належними та допустимими доказами, відвідування дітьми гуртків, що спрямовано на розвиток здібностей дітей і не є способом забезпечення їх дозвілля. Відносно стягнення витрат на оздоровлення дітей в м.Коблево, суд зазначає, що вказані витрати не відносяться до додаткових витрат, так як не надано доказів на підтвердження того, що через якусь хворобу діти потребують там оздоровлення. А відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дітей суд вважає за доцільне відмовити. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи між адвокатом Івановою Н.С. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги від 09.05.2021 р. Відповідно до п.1 Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 09.05.2021 р. сторони дійшли згоди, що гонорар адвоката за виконання робіт вказаних в п.1.1 та 1.2 складає 4 500 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд вважає доцільним стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь [PERSON] в сумі 2000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial