Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

13\~грудня 2021\~року до\~Вовчанського районного\~суду Харківської\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~ХМНО Харченко\~Л.Л.,\~Вовчанська державна\~нотаріальна контора,\~про зняття\~арешту з\~квартири та\~виключення з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~нерухомого майна\~запису про\~арешт квартири\~ [ADDRESS] . Заява обґрунтувана тим, що відповідно договору купівлі - продажу житлової квартири, посвідченого 22 вересня 2006 року нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харченко Л.Л. за реєстровим номером 277, [PERSON] (власник 2/3 частин квартири) та [PERSON] (власник 1/3 частини квартири) продали, а позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] . На момент нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нотаріусом перевірялася наявність обтяжень, накладених на відчужувану квартиру. За результатами перевірки в ч.2 п. 1.3 договору купівлі-продажу, нотаріусом зазначено, що „згідно з довідкою Єдиного реєстру заборон за 1255184-6714 від 22 вересня 2006 року вказана квартира під забороною (арештом) не перебуває. Відсутність заборони відчуження (арешту) квартири підтверджується довідкою № 9221391 з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 вересня 2006 року. Відсутність податкової застави підтверджується витягом з Державного Реєстру застав нерухомого майна про податкові застави № 9221798 від 22 вересня 2006 року. Позивач вирішив подарувати вищевказану квартиру синові, але нотаріус повідомила щодо неможливості оформлення договору дарування з причин накладення арешту на квартиру. Згідно інформаційної довідки 11.11.2021 вбачається, що 30.08.2007 року при оновленні Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Вовчанською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 5574848 був внесений запис про арешт квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] , арешт накладено ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 03.10.2002 року. Внесене реєстратором 30.08.2007 року до оновленого Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження було здійснене на підставі архівного запису про арешт квартири, архівний о номер 3703285 HARKOV 108 архівна дата 05.10.2002 року. Позивач вказує, що з наявної в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформації вбачається, що до даного Реєстру 05.10.2002 року на підставі ухвали Вовчанського суду від 03.10.2002 року було внесено запис про арешт квартири [ADDRESS] власника [PERSON] .. Але станом на момент посвідчення договору купівлі-продажу квартири 22 вересня 2006 року у вказаних нотаріусом Харченко Л.Л. реєстрах інформація про арешт квартири була відсутня. Повторно при оновленні Реєстру запис про обтяження квартири був внесений 30.08.2007 року, коли квартира на праві власності боржнику [PERSON] не належала. Враховуючи ту обставину, що за договором купівлі-продажу квартири позивач [PERSON] був добросовісним набувачем, договір купівлі-продажу не передбачає перехід до покупця зобов`язань продавця перед третіми особами і наразі за рахунок його арештованої квартири неможливо здійснити стягнення за зобов`язаннями [PERSON] , але наявна в Єдиному реєстрі заборон заборона (арешт), накладена на належну позивачу на праві власності квартиру [ADDRESS] є безпідставною і незаконно порушує його право власності на нерухомість, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. Ухвалою Вовчанського\~районного суду\~ Харківської\~області від\~14.12.2021\~р.\~вищевказана позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~цивільна справа\~відкрита в\~порядку загального\~позовного провадження,\~витребувано з\~Харківського обласного\~державного нотаріального\~архіву копію\~ухвали Вовчанського\~районного суду\~Харківської області\~від 03.10.2002\~року про\~накладення арешту\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~та копії\~документів,\~на підставі\~яких 22\~вересня 2006\~року нотаріусом\~Вовчанського районного\~нотаріального округу\~Харченко Л.Л.\~за реєстровим\~номером 277\~був посвідчений\~договір купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS] між\~продавцями [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~покупцем [PERSON] ,\~які надано\~суду 28.12.2021. (а.с. 17-18, 30-40). Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 12.01.2022 підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нротаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Л.Л., Вовчанська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з квартири та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт квартири закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.45-47). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд зняти арешт з квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 30.08.2007 за реєстровим № 5574848 про арешт квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, не скористався своїм правом на подання відзиву на позов або заперечень, пояснень, не надав\~суду жодних доказів щодо обгрунтування заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву чи заперечень на позов не скористався, клопотань не заявляв. Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Л.Л. та державний нотаріус Вовчанської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області Ворона Г.В. в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.27, 29). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, в судовому порядку встановлено, що відповідно договору купівлі - продажу житлової квартири, посвідченого 22 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харченко Л.Л. за реєстровим номером 277, [PERSON] (власник 2/3 частин квартири) та [PERSON] (власник 1/3 частини квартири) продали, а позивач [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.4, 31-34). Згідно фотокопії довідки приватного нотаріуса Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області Харченко Л.Л., встановлено, що квартира [ADDRESS] станом на момент укладення договору купівлі-продажу 22.09.2006 під забороною не перебуває (а.с.35). Зазначена інформація знайшла підтвердження у Витягах з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяжень рухомого майна (а.с.35-36). Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2021 вбачається, що 30.08.2007 року реєстратором - Вовчанською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №5574848 внесено запис про арешт квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] , арешт накладено ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 03.10.2002 року. Даний запис здійснено на підставі архівного запису про арешт квартири, архівний о номер 3703285 HARKOV 108,архівна дата 05.10.2002 року (а.с.5). Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 03.10.2002 року з метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (а.с.8). Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 06.12.2002 року по справі №2-992 від 06.12.2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 41 282 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП (а.с.6). Відповідно листа Вовчанського відділу ДВС у Чугуївському районі Харківської області від 09.12.2021 № 31855, перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у Вовчанському відділі ДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) станом на 09.12.2021 виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-992/2002 від 07.01.2003, виданого Вовчанським районним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 41\~282 грн. на виконанні не перебуває (а.с.9). Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього правачи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України, ст.41\~Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майнового права, одним із способів захисту цивільного права є скасування дії, яка порушує право. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме подарувати квартиру [ADDRESS] сину, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином арешт, накладений на майно, порушує право власності позивача. Крім того суд враховує відсутність інформації про наявність відповідних виконавчих проваджень в електронному реєстрі боржників та виконавчих проваджень стосовно особи позивача [PERSON] .. Відповідачі та треті особи не надали жодних належних і допустимих доказів на спростування позову, наявності факту накладення арешту на законних для того підстав. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Частиною 1\~ст.76\~ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині 1\~ст. 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Суд, оцінюючи докази по даній справі, які були дослідженні в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи встановлено, що позивач в передбаченому законом порядку набув право власності на нерухоме майно, та враховуючи час, що пройшов з часу накладення заборони, а також відсутність майнових претензій до боржника, свідчать про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони майна порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження належним йому майном, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені позовні вимоги слід задовольнити. Сторони у справі не заявляли вимоги щодо відшкодування понесених ними будь-яких судових витрат.

Outcome: approved