Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач 16.12.2021 р., звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання аліментів у розмірі 2000,00 грн. з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , однак з листопада 2021 р. вона з відповідачем припинили шлюбні відносни, позивач з донькою проживає окремо, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки та на її утримання. Відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття та враховуючи, що на даний час, єдиним джерелом матеріального утримання у неї є соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем у встановлені судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін по справі, забезпечивши їм можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони з 20.10.2017 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, однак сторони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне місця проживання від 14.12.2021 року, донька проживає разом з позивачем з народження за адресою: [ADDRESS] . Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК Україниза рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання стягнення аліментів на дитину, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченогост.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставівикладеного суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача, як дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з такого. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Положеннями статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу. Положеннями частини четвертої ст.84 СК України регламентовано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, проте матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. У Сімейному кодексі Українине встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. При розгляді даної справи суд враховує наступне. За положеннями з ч. 1 статті 12, ч. 1 статті 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідач є молодою людиною працездатного віку, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він фінансово неспроможний у зв`язку з чим не може надавати допомогу позивачу з якою має дитину, не надав. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Наведеними доказами підтверджується, що позивачка має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення їх донькою трьох років. Аліменти слід стягувати з дати подачі позовної заяви до суду 16.12.2021 р. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1816 грн. в дохід держави.

Outcome: approved