Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 23.01.2009. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. 23.01.2009 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». На підставі вказаного договору, відповідачу було відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.11.2021 має заборгованість у загальній сумі 74470,26 грн., яка складається з наступного: 58576,80 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15893,46 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». 1.2. Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому заначено, що на підтвердження заборгованості банком надано розрахунок заборгованості, який не є первинним бухгалтерським документом. Позивачем не надано належних доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, рішення банку про встановлення відповідачеві кредитного ліміту (не довідку, а саме рішення, ким і коли воно прийняте, ким затверджене), заяву на видачу готівки з позичкового рахунку позичальника чи будь-яких інших документів про отримання позичальником коштів банку, і саме за кредитним договором, а не просто за договором про надання банківських послуг. При оцінці доказів відповідач просить надати перевагу саме виписці по рахунку. Так, проаналізувавши витрати та надходження по виписці відповідач вказує, що після останньої витратної операції з картки [NUMBER] (яка перевипускалась) 26.07.2018 «Комп. техніка...» - 80,16 грн. баланс рахунку становить - 51953,75 грн. та більше за даною картою витратних операцій відповідачем не здійснювалось. Тобто, після 26.07.2018 баланс рахунку становив - 51953,75 грн. і відповідач більше не знімав коштів банку і не розраховувався ними, натомість банк самостійно здійснював операції нарахування та списання різноманітних платежів на власну користь (процентів, пені, комісій та платежів невідомого призначення типу з беззмістовними цифрами та літерами). Отже, виписка спростовує розрахунок позовних вимог банку про те, шо тіло кредиту відповідача складає 58576,80 грн. Також, виписка за рахунком підтверджує той факт, що банком здійснювались щомісячні списання коштів з карткового рахунку відповідача з призначенням платежу «Щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка» на різні суми, що неможливо при оформленні такої послуги. Відповідач не був ініціатором таких операцій і не здійснював ніяких «покупок» щомісячно в одну дату на однакові суми у невідомого «продавця», не погоджував таких списань та подібні дії банку мають ознаки шахрайства, оскільки протягом всього періоду здійснення вказаних списань з рахунку відповідача безпідставно списувались кошти на невідомі цілі. Проте, випискою до рахунку підтверджується, що відповідачем були здійснені поповнення вказаної кредитної карти, а також автоматичні погашення заборгованості з інших дебетових карток відповідача. Загальна сума внесених платежів складає 114148,06 грн. Отже, відповідач погашення заборгованості в сумі 51953,75 грн. здійснив у повному обсязі. Після 30.06.2021 жодних операцій з карткою відповідач не здійснював, оскільки зрозумів, що сплачені кошти банком зараховуються не на погашення основного боргу. Відповідач також заперечує проти застосування банком підвищеної процентної ставки та надмірно нарахованих банком сум процентів «накопичувальним підсумком», у зв`язку з математичною хибністю розрахунків та недоведеністю. Випискою за кредитним рахунком підтверджено що весь час користування картою з відповідача списувались комісії такі як «Страхування кредитного ліміту», «Страховий платіж» та інші..., про які відповідач вперше дізнався отримавши документи щодо даного позову і згоди на їх списання банком у відповідача отримано не було. Відповідач не ознайомлений і ніколи не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг чи Тарифами Банку. Умови та правила надання банківських послуг чи Тарифи Банку, які долучені до позову, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника принаймні про ознайомлення і погодження із ними; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Тарифи розумів позичальник, підписуючи заяву декілька років тому, а також те, що Умови містили вказані пункти в момент підписання заяви, або що в подальшому такі Умови не змінювались банком в односторонньому порядку. Копії (роздруківки) Наказів, Витягів з «Тарифів Банку», з Умов та Правил надання банківських послуг» та Правил користування платіжною карткою не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними як і обов`язкових реквізитів локального правового акта, тому не відомо, яке відношення вони мають до розгляду даної справи. З наданих копій не можливо зрозуміти, чи дійсно надавались ці документи (тарифи, зміни кредитного ліміту, накази), і саме в наданих суду редакціях, відповідачу на ознайомлення при відкритті рахунку у позивача, ким саме, коли, на якій підставі було прийняті (видані, підписані, затверджені). Оскільки банком надані лише витяги з «тарифів», «умов і правил» та «наказів», не можна бути впевненими, що банк не приховав від суду інших їх умов з інформацією, не вигідною для себе. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 1.3. Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій зазначено, що зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: у заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Представник позивача зазначає, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. [PERSON] також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Доказів, що відповідач не мав можливості прочитати договір перед його укладанням до суду не надано. Відповідач отримав кредитну картку, оскільки проведення операцій неможливо без наявності картки. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30 % на рік, пізніше відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Ці зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Представник позивача також зазначає, що відповідачем було самостійно оформлено послугу «Страхування кредитного ліміту». Цей продукт це програма страхування, яка допоможе погасити заборгованість по кредитній картці за рахунок страхової компанії в разі страти роботи або працездатності. Страховий платіж по продукту «Страхування кредитного ліміту» становить 0,9 % від суми заборгованості по кредитній картці на останній день кожного місяця. Щомісячне списання здійснюється за допомогою кредитної картки. Крім того, відповідачем була підключена послуга за сервісом «Миттєва розстрочка», після чого були оформлені переноси заборгованості з картки «універсальна». Скориставшись цією послугою, відповідач «обнулив» свою заборгованість за використаний кредитний ліміт, а саме встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем. Однак, скориставшись цією послугою, у відповідача виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розстрочка» зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Отже, твердження відповідача, що його заборгованість за кредитною карткою була погашена в повному обсязі є помилковими, адже заборгованість було переведено на сервіс «Миттєва розстрочка», внаслідок чого відбулося щомісячне стягнення грошових коштів. З приводу нарахування тіла кредиту представник позивача пояснив, що згідно умов кредитного договору, а саме сплата відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі, якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Нарахування ж відсотків за відповідною ставкою проводиться на максимальний залишок відповідної заборгованості по тілу/простроченому тілу кредиту за певний період. 1.4. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та письмових поясненнях просив розглядати справу за відсутності представника банку. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив про розгляд справи без його участі в разі неявки в судове засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до заяви від 23.01.2009, підписаної відповідачем, він шляхом проставлення відповідних позначок виявив бажання отримати кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за кредитом 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. 23.01.2009 відповідачем також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що пільговий період становить до 55 днів, у вказаний період нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01 річних. Базова відсоткова ставка на місяць становить 2,5 %. Розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за обліковим. Комісія за зняття готівкових коштів в банкоматах та пунктах видачі готівки Приватбанк: 4% від суми операції. Відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 3,75 %. Комісія за моніторинг неактивної картки складає не більше 10 гривень на місяць. На виконання ухвали суду банк надав оригінали вищевказаної заяви та довідки, які були оглянуті судом. Оригінали цих документів відповідають наданим до суду копіям. 2.2. З розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що на думку позивача, станом на 11.11.2021 заборгованість відповідача у загальній сумі становить 74470,26 грн., яка складається з наступного: 58576,80 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15893,46 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 3.3. У\~постанові Верховного\~Суду від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц вказано, що з огляду на зміст п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Разом з тим, підписавши заяву від 23.01.2009 та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідач [PERSON] добровільно погодився на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування коштами, розмір комісії за вчинення певних дій, порядок та строк повернення коштів, штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язань. 4.2. З виписки по рахунку відповідача, а також зі змісту банківського розрахунку, наданого позивачем, та зі змісту відзиву вбачається, що станом на 26.07.2018 заборгованість відповідача за наданими коштами становила 51953,75 грн. Загальне сальдо за відсотками було нульовим станом на 26.07.2018 згідно розрахунку банку. Починаючи з 26.07.2018 відповідач не отримував від банку будь-яких коштів, про видачу яких сторони домовилися в заяві та довідці, підписаних відповідачем. Виходячи з узгодженої сторонами відсоткової ставки за користування коштами в розмірі 2,5 % на місяць, навіть без урахування поступового погашення відповідачем вищевказаної суми боргу, розмір відсотків за користування сумою в розмірі 51953,75 грн. за період з липня 2018 року по листопад 2021 року не міг перевищувати 53252,59 грн. (51953,75 слід помножити на 0,025, що складе суму відсотків на місяць, а потім отриману суму слід помножити на 41 місяць). Тобто, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем не міг перевищувати 105206,34 грн. (51953,75 фактично отримані кошти + 53252,59 максимально можливі відсотки). Водночас, з тих же виписки та розрахунку видно, що за період з 27.08.2018 по 30.06.2021 відповідачем було сплачено на користь АТ КБ «Приватбанк» загальну суму в розмірі 114148,06 грн. Отже, відповідач не тільки виконав обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів, а й сплатив всі узгоджені сторонами відсотки за користування кредитом. За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача будь-яких сум фактично отриманих коштів або відсотків за користування такими коштами. 4.2. Суд вважає необґрунтованим нарахування банком відсотків відповідачу виходячи з відсоткової ставки, яка перевищує 2,5 % на місяць. До суду не надано жодних доказів того, що сторони в належній формі узгодили підвищення відсоткової ставки. Суд також вважає необґрунтованими посилання представника позивача на те, що позивачу, в тому числі після 26.06.2018, згідно умов укладеного між сторонами договору нараховувалися суми комісій, страхових платежів та платежів за послугою «Миттєва розстрочка», несплата яких призводила до збільшення суми боргу. У підписаній відповідачем заяві від 23.01.2009 та довідці про умови кредитування відсутні вказівки про те, що відповідач погоджується на надання будь-яких страхових послуг або послуги «Миттєва розстрочка». Фактично, вказані кошти списувалися банком самовільно, без погодження з відповідачем у належній формі, а тому ці кошти не можуть вважатися коштами, які були отримані відповідачем. В останній раз відповідач фактично отримав від банку кошти 26.07.2018 на суму 80,16 грн., коли розрахувався за операцію «комп. техніка». Крім того, як видно зі змісту відповіді на відзив, послуга «Миттєва розстрочка» не є послугою з фактичного надання будь-яких коштів. Вказана послуга «обнуляє» заборгованість за кредитним лімітом, однак створює зобов`язання зі здійснення регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Тобто, внаслідок здійснення банком «Миттєвої розстрочки» фактично отриманий особою розмір коштів не змінюється. В даному випадку сторони в належній формі не досягли домовленості про надання банком послуги «Миттєва розстрочка» та нарахування у зв`язку із цим будь-яких додаткових відсотків чи комісій. Стосовно сум комісій суд зазначає, що у виписці, яка була надана банком, відсутні будь-які відомості про нарахування відповідачу комісій після 26.07.2018. У позовній заяві банк не просив стягнути комісію. Більш того, з урахуванням суттєвої переплати, яку здійснив відповідач на користь банку під час погашення боргу, у суду відсутні підстави вважати, що станом на час розгляду справи відповідач не погасив будь-які суми комісій, що були узгоджені сторонами в заяві та довідці про умови кредитування. 4.3. Підводячи підсумок, суд вважає за необхідне повністю відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх необґрунтованістю. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed