Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Котелевського К.В. звернулась суду з позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №29210 від 25.02.2021 про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості у сумі 10 280,00 грн., згідно кредитного договору №1-20200213-116155 від 13.02.2020, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Синерджи Фінанс Солюшин», таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання про стягнення судових витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 25.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинено виконавчий напис №29210 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором №1-20200213-116155 від 13.02.2020, який укладено між [PERSON] та ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» у розмірі 10 280,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, 28.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. відкрито виконавче провадження №66946229, в рамках якого проводяться виконавчі дії. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувач не направляв боржнику жодної вимоги про усунення порушень кредитного договору і доказів протилежного нотаріусу надано не було. Також стягувачем для вчинення напису, не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2021 року зазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 30.11.2021 року на адресу суду від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що про невиконання умов договору позивач належним чином повідомлялась шляхом направлення претензії. Окрім того, позивач була ознайомлений з умовами договору, про що свідчить її електронний підпис з одноразовим індикатором. На підтвердження вищезазначених фактів представником відповідача надано документи, тому, вважає, що відповідачем були дотримані всі вимоги щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та врахувати, що позивачем не надано доказів про оплату послуг адвоката, сума та вид виконаних робіт є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, час, витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим та явно неспівмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заяв, клопотань, є наявно неспівмірною з часом, затраченим на таку роботу. Крім того, розмір сум на правничу допомогу не відповідає складності справи та не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими. Просить в цій частині позов також залишити без задоволення, та розгляд справи здійснювати у відсутність представника відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Котелевський К.В. не з`явилися, направляючи до суду позовну заяву, представник позивача зазначив, що у разі його неявки у судове засідання та неявки позивача, справу розглянути у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, позицію щодо змісту позовних вимог не висловив. Судом установлено, що наказом Міністерства юстиції України від 24.02.2021 року № 727/5 «Про анулювання свідоцтв про право на зайняття нотаріальною діяльністю», анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я Горай О.С . Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, позицію щодо змісту позовних вимог не висловив. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13.02.2020 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» було укладено кредитний договір №1-20200213-116155 про надання кредитних коштів у розмірі 2 000,00 грн. В подальшому, право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «ФК «Кредит Капітал», відповідно до укладеного 11.11.2020 року договору відступлення прав вимоги з ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» та копії реєстру боржників до договору. 24.02.2021 року на адресу [PERSON] направлено претензію про те, що між ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1-20200213-116155 від 13.02.2020, за яким вона являється боржником, та про те, що вона має заборгованість у сумі 9 350,00 грн. Повідомлено про необхідність сплати вказаної суми протягом семи днів та попереджено боржника, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у вказаний строк, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» здійснить стягнення заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір. Будь-яких доказів того, що зазначена вище претензія на ім`я [PERSON] , їй вручена та нею особисто отримана, матеріали, які надані представником відповідача, не містять. 18.02.2021 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. зі заявою №20101193/2 про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з [PERSON] 9 350,00 грн. заборгованості за кредитним договором. З копії виконавчого напису від 25.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 29210 вбачається, що виконавчий напис вчинений про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості у сумі 9 350,00 грн. згідно кредитного договору №1-20200213-116155 від 13.02.2020, укладеного ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» та [PERSON] та витрат за вчинення виконавчого напису всього 10 280,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 29210 від 25.02.2021 року, за зверненням ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на суму 9 350,00 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису, всього на суму 10 280,00 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1ст. 88 Закону України «Про нотаріат»(зі змінами) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч. 2ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України№296/5від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Представник відповідача, направляючи до суду копії документів, долучені до відзиву на позов, копію виконавчого напису, суду не надав. Як вбачається з копій документів, які додані відповідачем до відзиву на позов, такі документи не містять посилання стягувача на безспірність суми заборгованості за кредитним договором у [PERSON] , а також доказів безспірності вказаної ними суми заборгованості, оскільки вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису повинно було відбуватися на підставі ст.87-91Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд, постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року, у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, укладений між ТОВ «ФК «Синерджи Фінанс Солюшин» та позивачем [PERSON] кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. В той же час приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, кредитний договір не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Представник відповідача, направляючи суду відзив на позов, не надав до нього належних доказів на підтвердження правомірності вчиненого приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, а перелік документів, доданих до заяви на ім`я приватного нотаріуса Горай О.С. про вчинення виконавчого напису, жодним чином не підтверджує безспірність заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а також правомірності вчинення такого виконавчого напису. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16.05. 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат»,захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 25.02.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №29210, таким, що не підлягає виконанню, оскільки протилежного суду не доведено, а тому позовні вимоги позивача у цій частині є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати, зазначивши у позовній заяві, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить у розмірі 5 000,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Так, ч. 1 ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». В якості доказу витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено такі докази: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру серії АР № 1068569 від 04.11.2021 року. Договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), позивачем не надані та матеріали справи таких не містять. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, у вигляді судового збору, який мав би бути сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved