Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

13.07.2021р. [PERSON] в особі свого представника - адвоката Пізняка В.І. (діє на підставі договору від 01.10.2020р. - а.с. 7 - 10) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду із позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури (треті особи - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Акцент - Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Вердикт капітал») про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу прокуратури (а.с. 1 - 6). Ухвалою судді від 16.07.2021р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк на усуненні її недоліків (а.с. 55). Позивач 03.08.2021р. подав уточнену позовну заяву до Дніпропетровської обласної прокуратури (а.с. 56 - 68). Ухвалою суду від 06.08.2021р. відкрито провадження у порядку загального позовного провадження у справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної особі незаконною бездіяльністю органу прокуратури, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 80). Підготовче засідання у справі закрите 27.09.2021р. та справа призначена до розгляду в судове засідання (а.с. 113 - 114). Ухвалою суду від 27.09.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання представникові позивача про притягнення до відповідальності відповідача і його представника за ведення суд в оману (а.с. 117 - 118). Ухвалою суду від 14.02.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання представникові позивача про притягнення до відповідальності відповідача і його представника за ведення суд в оману (а.с. 167 - 169). В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень від 03.08.2021р. - а.с. 56 - 68) позивач зазначав, що прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М. здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Дніпропетровській області Кукуша А.В. 09.06.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що не можливо встановити завданих збитків [PERSON] , не провівши комплекс слідчих дій з [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. за скаргою [PERSON] скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. про закриття кримінального провадження №12017040000000106. В подальшому на адресу прокурора у даному кримінальному провадженні у порядку ст. 220 КПК України скеровано клопотання про проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні. Однак, 28.03.2018р. за вих. №21-5178-17 на адресу позивача надійшов лист за підписом заступника прокурора області, у якому було вказано, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не містить будь-яких даних щодо відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні, продовження у ньому строків досудового розслідування, виконання конкретних слідчих дій, порядку і способу внесення відповідних відомостей до ЄРДР. З чого слідує, що процесуальний керівник відмовився виконувати ухвалу суду. У подальшому, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2019 у справі №202/7242/18 відмовлено позивачеві у задоволенні скарги. У мотивувальній частині ухвали вказано, що формування та ведення органом досудового розслідування та прокуратурою ЄРДР не впливає на права скаржника, оскільки продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні випливає із самого факту скасування постанови про закриття кримінального провадження. Позивач повторно звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні № 12017040000000106 в порядку передбаченому ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення процесуальних дій. Однак 04.09.2019р. за вих. №21-5178-17 від 15.08.2019р. отримав лист заступника прокурора області з аналогічною відповіддю, що вказує на ігнорування прокурором строків і встановленого КПК України порядку розгляду клопотання. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. Але клопотання не розглянуте, процесуальні дії не проведені. У зв`язку з чим він звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою щодо недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування. 06.04.2020р. на електронну адресу отримав відповідь прокуратури Дніпропетровської області, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду звернення, а прокуратура категорично відмовилась виконувати хвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р., вказавши у відповіді, що процесуальне керівництво у номінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. не здійснюється, оскільки воно об`єднано з іншим кримінальним провадженням. Вважав, що з огляду на положення ч. 2 ст. 37 КК України, Положення про порядок ведення ЄРДР, у ЄРДР до цього часу має бути відображено, що процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 12017040000000106 здійснюється прокурором Шестопаловим Р.М. Тому відповідь прокурора не відповідає дійсності, а прокурор Шестопалов Р.М. умисно створює перешкоди у проведенні досудового розслідування. Звернув увагу на те, що в ухвалі Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. слідчим суддею не взяті до уваги доводи прокурора в судовому засіданні про неможливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106, оскільки процесуальне рішення за заявою [PERSON] не прийнято і його права мають бути поновлені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. позивачеві відмовлено у задоволенні скарги на рішення прокурор про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що таке рішення не приймалося. Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що відомості за заявою [PERSON] внесені до ЄРДР у порядку статті 214 КПК України. Наявність чи відсутність у вказаному Реєстрі будь-яких інших відомостей ніяким чином не впливає на права заявника, так як обов`язок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні прямо передбачений законом. У подальшому, 17.09.2020р. на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури скеровано клопотання про надання постанови про відмову проведенні слідчих дій за клопотанням [PERSON] , яке отримане прокуратурою Дніпропетровської області 01.08.2019р. 16.10.2020р. на електронну адресу позивач отримав відповідь Дніпропетровської обласної прокуратури, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду звернення, прокуратура відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019. 19.09.2020р. представник позивача - адвокат Пізняк В.І. звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури з адвокатським запитом стосовно стану досудового розслідування у кримінальному провадженні. 26.10.2020р. на електронну адресу отримав відповідь прокуратури Дніпропетровської області, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду запиту, прокуратура категорично відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. та проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017040000000106 від 03.02.2017р. 27.11.2020р. представник позивача - адвокат Пізняк В.І. звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою, у якій просив в порядку ст. 110 КПК України прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 12017040000000106 та у порядку ст. 308 КПК України надати прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій; ініціювати питання про притягнення прокурора Шестопалова Р.М. до відповідальності у зв`язку з недотриманням розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017040000000106 від 03.02.2017р. 07.12.2020р. на електронну адресу отримав відповідь Дніпропетровської обласної прокуратури, зі змісту якої неможливо встановити результати розгляду запиту, прокуратура категорично відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. та проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017040000000106 від 03.02.2017р. Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р. у справі № 201/12556/20 зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І., який діє в інтересах [PERSON] про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р. Але станом на 09.02.2021р. відповідь на клопотання не надходила, тому на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури 09.02.2021р. скеровано заяву з метою встановлення причин невиконання ухвал суду. 02.03.2021р. на електронну пошту представника позивача надійшов лист, згідно зі змістом якого виконувати ухвалу суду Дніпропетровська обласна прокуратура відмовилась. Таким чином Дніпропетровською обласною прокуратурою не виконано дві ухвали суду, а саме, ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. і ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.01.2021р. Позивач вважає, що прокуратура зволікає із проведенням досудового розслідування, порушує розумні строки, не розглядає клопотання, не виконує ухвали слідчих суддів, допускає тяганину під час досудового розслідування, що є підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди у порядку ст.ст. 1176, 1174 ЦК України, у зв`язку із неефективним досудовим розслідуванням. Вважав, що надмірна тривалість досудового розслідування (понад чотири роки і три місяці) є очевидною, адже особи, які вчинили аналогічні кримінальні правопорушення відомі і більшість з них з 2017 перебувають під вартою. Матеріальна та моральна шкода спричинена тим, що у зв`язку з відмовою у розслідуванні кримінального провадження винні особи, які під впливом погроз та шахрайських дій змушували відповідача укладати кредитні договори, за якими техніку та кошти позивач не отримував (у деяких випадках про договори позивачу взагалі не було відомо), до відповідальності не притягнуті. Внаслідок чого до [PERSON] подано ряд позовів у на загальну суму 40 962,28 грн., які розглядаються судом загальної юрисдикції. Стосовно позивача відкрите виконавче провадження про стягнення коштів на підставі виконавчого напису, у межах якого із заробітної плати позивача вже відраховано 4910,54 грн. Позивачеві завдано моральних страждань незаконним стягненням коштів, порушенням його права власності, приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. На підставі викладеного, просив стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури моральну шкоду в розмірі 400 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 4910,54 грн., компенсувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 07.08.2021р. представник відповідача - Армашова І.М. (діє на підставі довіреності від 02.02.2021р. - а.с. 86) надав клопотання про продовження строку на надання відзиву (а.с. 84 - 85), а 06.09.2021р. надав відзив на позовну заяву (а.с. 87 - 93), строк на подання якого продовжено судом ухвалою від 27.09.2021р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати (а.с. 113), у якому не погодився із доводами позивача про наявність підстав для відшкодування шкоди. Зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження №12017040000000106 від 03.02.2017р. за заявою [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 09.02.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. об`єднане із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р., строк досудового розслідування у якому сплинув 20.06.2017р., та обвинувальний акт щодо якого 14.06.2017р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 283, ст.ст. 291, 293 КПК України направлено до суду, про що, згідно з вимогами Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого Наказом в.о. Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016р, внесено відомості із позначкою «до суду» до ЄРДР. Натомість, постановою слідчого від 09.06.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки через перебування [PERSON] під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження поза межами України не було об`єктивної можливості провести за його особистої участі слідчі дії, направлені на збір та фіксацію доказів причетності осіб, які стосовно нього вчиняли шахрайські дії, а також встановлення суми матеріальних збитків, заподіяння яких є обов`язковою підставою притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. скаргу [PERSON] задоволено, постанову слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження № 12017040000000106 скасовано. Однак вказана ухвала не містить будь-яких даних щодо відновлення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовження у ньому строків проведення досудового розслідування, виконання конкретних слідчих (розшукових) дій, порядку і способу внесення відповідних відомостей до ЄРДР, тощо. Тому станом на теперішній час будь-які законні підстави для проведення слідчих дій в межах кримінального провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. відсутні. Згідно обвинувального акта по кримінальному провадженню № 12015230100000663 [PERSON] потерпілим не визнавався. Прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за № 42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману 19.09.2016р. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою грошовими коштами [PERSON] в сумі 20 600 грн., заподіявши йому матеріальних збитків на вказану суму. Підслідність у кримінальному провадженні, в порядку ст.ст. 216, 218 КПК України визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71), а матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. частково задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора, яка, на його думку, полягала у нездійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні № 12017040000000106, та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України його клопотання про проведення слідчих дій. В подальшому, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2019р. надано роз`яснення стосовно того, що ухвалою від 16.10.2019р. зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області, яка є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12017040000000106, розглянути, в порядку ст. 220 КПК України, його клопотання про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. Представник відповідача зазначив, що ст. 220 КПК України, в порядку якої ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути клопотання [PERSON] , стосується розгляду клопотань під час досудового розслідування, та, з точки зору юридичної техніки КПК України, міститься в главі 19 «Загальні положення досудового розслідування» розділу III «Досудове розслідування». Тобто, розгляд клопотання в порядку ст. 220 КПК України в законний спосіб можливий лише під час досудового розслідування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Також зазначив, що обласною прокуратурою виконано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р., якою зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І., який діє в інтересах [PERSON] про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р. Зокрема, 30.11.2020р. обласною прокуратурою отримано заяву [PERSON] №64036-20 від 27.11.2020р. та клопотання № 64034-20 від 27.11.2020р., 01.12.2020р. - адвокатський-запит №64318-20 від 01.12.2020р., надіслані ним з використанням мережі «Інтернет» (електронні звернення). Відповідь на вказані звернення [PERSON] надіслана поштою 07.12.2020р. та у той же день, на його електронну поштову адресу, яка була зазначена для отримання відповіді, про що відділом нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю повторно повідомлено заявника 26.01.2021р. і 26.02.2021р. Як на підставу позовної вимоги про відшкодування йому моральної шкоди посилається на факт постановлення ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019, в якій зазначено, що права [PERSON] мають бути поновлені. Проте позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. Зазначив, що лише незгода позивача з прийнятими працівниками правоохоронних органів процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Ці рішення є предметом оскарження відповідно до вимог КПК України, тобто є механізм реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався. Представник позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив його задовольнити, додаткового вказавши про необхідність постановлення окремої ухвали стосовно невиконання відповідачем ухвали слідчого судді. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, прийшов до таких висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). З матеріалів справи установлено, що 03.02.2017р. страшим слідчим в ОВС ГУКНП в Дніпропетровський області до ЄРДР внесені відомості за заявою [PERSON] за № 2017040000000106 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України про те, що 19.02.2016р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] та інші невстановлені особи за попередньою змовою між собою, знаходячись по [ADDRESS] , шляхом обману та зловживання довірою заволоділи чужим майном потерпілого [PERSON] , [INFO] , а саме, грошима в сумі 20 600 грн., спричинивши йому матеріальних збитків на вищевказану суму (а.с. 62). Як вказує позивач, прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М. здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Дніпропетровській області Кукуша А.В. 09.06.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. по справі № 200/16632/17 (з урахуванням ухвали від 19.12.2017р. про виправлення описки у номері кримінального провадження) за скаргою [PERSON] скасовано постанову слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження № 12017040000000106 (а.с. 28, 29). Позивач вказує, що він після цього звернувся до прокурора у кримінальному провадженні у порядку ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення слідчих дій. На це клопотання отримав листа заступника прокурора області від 07.03.2018р. за вих. №21-5178-17, яким розглянуте клопотання у порядку Закону України «Про звернення громадян» і вказано, що кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. під час досудового розслідування 09.02.2017р. об`єднано із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р. За результатами слідства 14.06.2017р. обвинувальний у цьому провадженні в порядку п. 3 ч. 2 ст. 283, ст.ст. 291, 293 КПК України направлено до суду. Тому станом на теперішній час СУ ГУ НП в Дніпропетровській області не розслідується, а прокуратурою області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом здійснення стосовно позивача шахрайських дій. Ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. і 19.12.2017р., на які посилаєтесь [PERSON] у зверненні, та якими скасовано постанову слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р., не містять будь-яких даних щодо відновлення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовження у ньому строків проведення досудового розслідування, виконання конкретних слідчих (розшукових) дій, порядку і способу внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань тощо. З урахуванням викладеного, станом на теперішній час відсутні будь які законні підстави про проведення слідчих дій за участю [PERSON] в рамках кримінального провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. (а.с. 69). На думку позивача, ця відповідь свідчить про те, що процесуальний керівник відмовився виконувати ухвалу суду. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2019р. по справі № 202/7242/18 відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність прокурора (а.с. 38 - 44). Зі змісту ухвали видно, що [PERSON] звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що 12.10.2017р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано постанову слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. про закриття зазначеного кримінального провадження № 312017040000000106. Тому він у порядку статті 220 КПК України звернувся до прокурора у даному кримінальному провадженні із клопотаннями про проведення слідчих дій. У скарзі заявник просив: визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №12017040000000106 щодо невнесення відповідних відомостей про відновлення кримінального провадження на підставі ухвали суду до ЄРДР; зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про відновлення кримінального провадження № 12017040000000106; визнати неправомірним рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №12017040000000106 та зобов`язати особу, яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12017040000000106, провести слідчі дії. Прокурор Шестопалов Р.М. у судовому засіданні посилався на те, що 09.02.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 об`єднано з кримінальним провадженням № 12015230100000663, яке 14.06.2017р. направлено до суду з обвинувальним актом. Слідчим суддею під час розгляду скарги було встановлено, що клопотання [PERSON] не було розглянуто в порядку ст. 220 КПК України, а надана відповідь, з якою [PERSON] не погодився, у зв`язку з чим у квітні 2018 року звернувся зі скаргою на бездіяльність прокурора до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2018р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, скарга [PERSON] повернута як подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України. З огляду на положення ч. 2 ст. 307 КПК України такого способу захисту порушених прав як визнання бездіяльності протиправною та визнання неправомірним рішення чинний КПК України не містить. Також в ухвалі вказано, що порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього, визначається Положенням про порядок ведення ЄРДР, яким передбачено внесення до ЄРДР відомостей про відновлення кримінального провадження у конкретно визначених випадках. Формування та ведення органом досудового розслідування та прокуратури Єдиного реєстру досудових розслідувань ніяким чином не впливає на права скаржника, оскільки продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні випливає із самого факту скасування постанови про закриття кримінального провадження. Також слідчим суддею враховано, що клопотання [PERSON] не було розглянуто прокурором у порядку ст. 220 КПК України, рішення у формі постанови про відмову у проведенні слідчих дій прокурором не приймалося, бездіяльність щодо не розгляду клопотання [PERSON] у встановленому порядку не оскаржувалася. Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неправомірним рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій та зобов`язання прокурора провести такі дії з огляду на положення ст.ст. 36, 40 КПК України. Позивач повторно звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні №12017040000000106 в порядку передбаченому ст. 220 КПК України із клопотанням про проведення процесуальних дій. Отримав листа за вих. №21-5178-17 від 15.08.2019р. з аналогічною відповіддю з роз`ясненням про відсутність підстав для проведення буд-яких слідчих дій за участю заявника у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. (а.с. 19). Позивач вважав, що прокурором проігноровані строки розгляду клопотань, передбачені ст. 220 КПК України, а замість вмотивованої постанови процесуального керівника він отримав лист за підписом заступника прокурора області, з чого, на думку позивача, слідує, що процесуальний керівник проігнорував ухвалу слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. по справі № 202/7242/18 за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. (а.с. 30 - 33). Під час розгляду указаної скарги слідчим суддею установлено, що відомості за заявою [PERSON] були внесені до ЄРДР ухвалою слідчого судді від 12.10.2017р., в подальшому скасована постанова слідчого від 09.06.2017р. про закриття кримінального провадження, в якому [PERSON] є заявником (потерпілим). Кримінальне провадження № 12015230100000663, яке направлено до суду з обвинувальним актом 14.06.2017р., не стосується факту кримінального правопорушення відносно [PERSON] і, таким чином, досудове розслідування за заявою [PERSON] не проведено, процесуальне рішення за такою заявою не прийнято. Докази протилежного слідчому судді не надано. Оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 12017040000000106 скасована, скарга [PERSON] в частині нерозгляду його клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 12017040000000106 є обґрунтованою, тому уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області необхідно зобов`язати розглянути клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій у порядку ст. 220 КПК України. Доводи прокурора про неможливість проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 не взяті слідчим суддею до уваги, оскільки процесуальне рішення за заявою [PERSON] не прийнято і його права мають бути поновлені. На час розгляду скарги [PERSON] не відмовлено у встановленому порядку в проведенні слідчих (процесуальних) дій за його клопотанням, відповідне рішення прокурором або слідчим у порядку ст. 220 КПК України не прийнято Відмовлено у задоволенні вимоги [PERSON] про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про відновлення кримінального провадження № 12017040000000106, оскільки такі дії не передбачені КПК України. Як вказує позивач, станом на 20.03.2020р. будь-якого рішення про розгляд клопотання позивач не отримав, процесуальні дії не проводились. Тому він звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою щодо недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування. Отримав відповідь за вих. № 21-5178-17 від 02.04.2020р. за підписом в.о. прокурора області (а.с. 16 - 17) про те, що з метою застосування належної правової процедури під час виконання вищевказаного судового рішення, оскільки, з урахуванням вимог ст. 220 КПК України, слідчі дії можливо провести лише під час здійснення досудового розслідування, на підставі ст.ст. 36, 380 КПК України прокурором подано до слідчого судді заяву про роз`яснення даного рішення. Станом на теперішній час СУ ГУ НП в Дніпропетровській області не розслідується, а прокуратурою області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12017040000000106, а жодна особа з числа працівників прокуратури області в розумінні ухвал слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. та від 26.11.2019р. на даний час не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12017040000000106, оскільки це провадження 09.02.2017р. об`єднано із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р., обвинувальний акт 14.06.2017р. направлено до суду, в даному провадженні триває судовий розгляд. Тому проведення будь-яких слідчих дій в рамках кримінального провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. в законний спосіб не є можливим. Повідомлено, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману 19.09.2016р. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою грошовими коштами [PERSON] в сумі 20 600 грн. Підслідність у кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 216, 218 КПК України визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. У зв`язку з чим згідно зі ст. 56, 220 КПК України в рамках кримінального провадження №42019040000000757 від 13.12.2019р. заявник має право подати слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому провадженні, або прокурору, який здійснює у ньому нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва, доводи про необхідність проведення відповідних процесуальних дій за участю [PERSON] і прийняття за наявними матеріалами певних процесуальних рішень. Позивач вважав, що відповідно до ч. 2 ст. 37 КК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення, тобто до набрання законної сили вироком чи ухвалою суду або винесення постанови про закриття кримінального провадження, яка не скасована. Вважав, що згідно із Положенням про порядок ведення ЄРДР, у ЄРДР в кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. до цього часу має бути відображено, що процесуальне керівництво здійснює прокурор Шестопалов Р.М., і тому надана відповідь не відповідає дійсності, а прокурор Шестопалов Р.М. умисно створює перешкоди у проведенні досудового розслідування. У квітні 2020 року позивач звернувся до слідчого судді Індустріального районною суду м. Дніпропетровська зі скаргою, у якій просив: 1) скасувати рішення в.о. прокурора Дніпропетровської області про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р.; 2) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області визнати незаконними дії прокурора щодо недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р.; 3) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 4) зобов`язати відповідну посадову особу прокуратури Дніпропетровської області ініціювати перед відповідним органом питання про притягнення прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, прокуратури Дніпропетровської області Шестопалова Р.М. до відповідальності, встановленої законом, у зв`язку з недотриманням розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р.; 5) зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості про відновлення кримінального провадження № 12017040000000106; 6) зобов`язати особу, яка здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12017040000000106, провести наступні слідчі дії в порядку, передбаченому ст. 224 КПК України, допитати його як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні; з дотриманням вимог ст. 228 КПК України провести впізнання ним осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; в порядку, передбаченому ст. 160 КПК України, підготувати клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів з метою отримання відомостей про рух коштів за кредитним договором; отримати ухвалу суду та провести тимчасовий доступ. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. по справі № 202/7242/18 у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 38 - 44). Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р., розпочате за заявою [PERSON] за фактом заволодіння групою осіб його грошовими коштами, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 09.02.2017р. це кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 12015230100000663. Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Кукуша А.В. від 09.06.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 закрито. Поряд із цим, 14.06.2017р. кримінальне провадження № 12015230100000663 року направлено до суду з обвинувальним актом. У скарзі [PERSON] посилався на те, що прокурором його клопотання в порядку статті 220 КПК України не розглянуто, не проводяться слідчі дії, порушуються розумні строки досудового розслідування. В ухвалі слідчого судді було звернуто увагу заявника на те, що у статті 303 КПК України законодавцем встановлена можливість оскарження на досудовому провадженні слідчому судді рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Встановлено під час розгляду скарги, що у матеріалах скарги відсутнє рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, прийняте у порядку ч. 3 ст. 110, п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України. З долучених [PERSON] до скарги матеріалів не вбачалося, що він звертався зі скаргою на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування і, що така скарга була розглянута в порядку статті 308 КПК України, та за результатами її розгляду прокурором прийнято процесуальне рішення про відмову у задоволенні скарги. До скарги було додано лише копію відповіді від 01.04.2020р. прокуратури Дніпропетровської області на заяву [PERSON] . Отже, враховуючи, що [PERSON] не надано даних щодо його звернення до прокурора зі скаргою в порядку статті 308 КПК України, в матеріалах скарги відсутнє рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, в судовому засіданні встановлено, що таке рішення прокурором Дніпропетровської області чи іншим уповноваженим прокурором не приймалося, тому відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] про скасування рішення в.о. прокурора області про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних у кримінальному провадженні № 12017040000000106. Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні законні підстави для зобов`язання прокурора провести у кримінальному провадженні № 12017040000000106 слідчі дії, оскільки відповідно до статті 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Слідчий суддя врахував, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2020р. зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій. Нерозгляд клопотання порушує права [PERSON] . Однак, з огляду на процесуальну самостійність слідчого та прокурора слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати прокурора чи слідчого проводити у кримінальному провадженні певні слідчі чи процесуальні дії. Також в ухвалі слідчого судді вказано, що прокурором під час розгляду скарги у судовому засіданні наголошувалося, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 не здійснюється, за фактом заволодіння грошовими коштами [PERSON] прокуратурою Дніпропетровської області внесені до ЄРДР відомості за № 42019040000000757 та визначено підслідність кримінального провадження за СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Слідчий суддя звернув увагу, що нормами КПК України не передбачено зобов`язання слідчим суддею прокурора вносити до ЄРДР інші відомості, аніж про кримінальне правопорушення, зокрема про відновлення кримінального провадження, про що просить [PERSON] у своїй скарзі. Наявність чи відсутність у вказаному Реєстрі будь-яких інших відомостей ніяким чином не впливає на права заявника, так як обов`язок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні прямо передбачений законом. Тому відмовив у вимозі [PERSON] про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості про відновлення кримінального провадження № 12017040000000106. Разом із тим, слідчий суддя відзначив, що права [PERSON] можуть бути поновлені також шляхом проведення досудового розслідування, в тому числі слідчих та процесуальних дій, у кримінальному провадженні за № 42019040000000757. Відмовлено у вимогах [PERSON] про зобов`язання відповідної посадової особи прокуратури області визнати незаконними дії прокурора щодо недотримання розумних строків, надати прокурору вказівки, ініціювати притягнення прокурора до відповідальності, оскільки такі вимоги не ґрунтувалися на приписах статті 303 КПК України. Розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що вимоги, які порушуються [PERSON] у скарзі, не передбачені статтею 303 КПК України, скаржником не надано даних щодо прийняття прокурором рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, в тому числі подання такої скарги в порядку статті 308 КПК України, питання щодо зобов`язання прокурора вчинити дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк, не порушується, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги [PERSON] . Аналізуючи указану ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. по справі № 202/7242/18, суд не погоджується із доводами позивача про те, що слідчим суддею відмовлено у задоволені скарги [PERSON] про скасування рішення в.о. прокурора Дніпропетровської області про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 лише із тих підстав, що прокурором не приймалося рішення про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків. Оскільки в ухвалі чітко вказано, що з долучених [PERSON] до скарги матеріалів не вбачалося, що він взагалі звертався зі скаргою на недотримання розумних строків, до скарги було додано лише копію відповіді від 01.04.2020р. прокуратури Дніпропетровської області на заяву [PERSON] . Слідчим суддею відмовлено у сукупності з тих підстав, що [PERSON] не надав даних щодо його звернення до прокурора зі скаргою в порядку статті 308 КПК України, в матеріалах скарги відсутнє рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків, рішення прокурором Дніпропетровської області чи іншим уповноваженим прокурором не приймалося. Позивач вказував, що 17.09.2020р. він звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із клопотанням про надання постанови про відмову проведенні слідчих дій за клопотанням [PERSON] .. У матеріалах справи наявний лист від 16.10.2020р. за № 21-5178-17 в.о. керівника обласної прокуратури (а.с. 24-25) (як вказує позивач отриманий ним на електронну адресу), яким повідомлено про неможливість проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 12017070000000106 від 03.02.2017р., оскільки це кримінальне провадження об`єднане із іншим кримінальним провадженням 09.02.2017р. і обвинувальний акт передано 14.06.2017р. до суду. Повторно повідомлено, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману 19.09.2016р. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою грошовими коштами [PERSON] в сумі 20 600 грн. Підслідність у кримінальному провадженні визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. У зв`язку з чим згідно зі ст. 56, 220 КПК України в рамках кримінального провадження №42019040000000757 від 13.12.2019р. заявник має право подати слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому провадженні, або прокурору, який здійснює у ньому нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва, доводи про необхідність проведення відповідних процесуальних дій за участю [PERSON] і прийняття за наявними матеріалами певних процесуальних рішень. Як вказує позивач, 19.09.2020р. представником позивача - адвокатом Пізняком В.І. на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури скерований адвокатський запит, у тому числі щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні. У матеріалах справи наявний лист від 22.10.2020р. за № 21-5178-17 в.о. керівника обласної прокуратури, адресований адвокатові Пізняку В.І. в інтересах [PERSON] (а.с. 14-15) (як вказує позивач отриманий ним на електронну адресу 26.10.2020р.), яким надане аналогічне роз`яснення про те, що СУ ГУ НП в Дніпропетровській області не розслідується, а прокуратурою області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12017040000000106, а жодна особа з числа працівників прокуратури області в розумінні ухвал слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. та від 26.11.2019р. на даний час не є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12017040000000106, оскільки це провадження 09.02.2017р. об`єднано із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р., обвинувальний акт у якому 14.06.2017р. направлено до суду, в даному провадженні триває судовий розгляд. Тому проведення будь-яких слідчих дій в рамках кримінального провадження № 12017040000000106 від 03.02.2017р. в законний спосіб не є можливим. Знову повідомлено, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману 19.09.2016р. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою грошовими коштами [PERSON] в сумі 20 600 грн. Підслідність у кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 216, 218 КПК України визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. За результатами дослідження указаних відповідей прокуратури, суд не погоджується із доводами позивача про те, що з відповідей неможливо встановити результати розгляду звернення і прокуратура відмовилась виконувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р., оскільки у листах роз`яснено про неможливість проведення процесуальних і слідчих дій, оскільки кримінальне провадження перебуває в суді. А в межах внесеного до ЄРДР прокуратурою кримінального провадження №42019040000000757 від 13.12.2019р., яке перебуває у провадженні СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, заявник має право подати слідчому або прокурору доводи про необхідність проведення відповідних процесуальних дій за участю [PERSON] . Як вказує позивач, 27.11.2020р. його представник - адвокат Пізняк В.І. на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури направив заяву з проханнями прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 12017040000000106, у порядку ст. 308 КПК України надати прокурору вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій, ініціювати питання про притягнення прокурора Шестопалова Р.М. до відповідальності за недотриманням розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017040000000106. У матеріалах справи наявний лист від 07.12.2020р. за № 21-5178-17 керівника обласної прокуратури, адресований адвокатові Пізняку В.І. в інтересах [PERSON] (а.с. 14-15) (як вказує позивач отриманий ним на електронну адресу 07.12.2020р.), яким надано роз`яснення про неможливість проведення слідчих дій, обвинувальний акт направлений до суду. Знову повідомлено, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №42019040000000757 від 13.12.2019р. за факом можливого заволодіння коштами [PERSON] . Підслідність у кримінальному визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, оскільки злочин вчинено на території м. Кривого Рогу. Позивач звернувся зі скаргою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р. у справі № 201/12556/20 за скаргою адвоката Пізняка В.І., поданою в інтересах [PERSON] зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І., який діє в інтересах [PERSON] про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р., про що повідомити заявника (а.с. 34 - 37). Зі змісту ухвали слідчого судді видно, що на обґрунтування скарги представник заявника вказував він неодноразово звертався до прокуратури області із клопотаннями про проведення слідчих дій, оскаржував бездіяльність до слідчого судді. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора задоволено частково. Зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути, в порядку статті 220 КПК України клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій, отримане 01.08.2019р. Однак клопотання не розглянуті, надані відповіді, зі змісту яких неможливо встановити результати розгляду звернення, відмовлено у виконанні ухвал суду. На адвокатський запит надана відповідь від 22.10.2020 за вих. № 21-5178-17 про те, що будь-які процесуальні рішення (про закриття, про зупинення тощо) у кримінальному провадженні № 12017040000000106 від 03.02.2017р. після скасування 12.10.2017р. ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпро постанови слідчого про закриття кримінального провадження - не приймались та будь-які слідчі (розшукові) дії не проводились. Заявник вважав, що кримінальне провадження № 12017040000000106 поза усякими сумнівами перебуває у провадженні, та процесуальне керівництво здійснюється прокурором прокуратури Дніпропетровської області. Прокуратура відмовляється розглядати клопотання і проводити слідчі дії. Тому адвокат в інтересах [PERSON] звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про недотримання розумних строків прокурором від 27.11.2020р., яка не розглянута. Просив зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, в рамках кримінального провадження за № 12017040000000106, розглянути заяву про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р. Розглядаючи скаргу, слідчий суддя дійшов висновку, що згідно ст. 308 КПК України прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання. Заява подана заявником 27.11.2020р. має бути розглянута протягом трьох днів з моменту подання, прокурор зобов`язаний надати відповідь відносно клопотання та повідомити потерпілого про винесене рішення належним чином. Варто зауважити, що дана скарга слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розглянута без участі представника Дніпропетровської обласної прокуратури і поза увагою слідчого судді залишилося та обставина, що на момент розгляду скарги кримінальне провадження № 12017040000000106 вже не перебувало у провадженні СУ ГУ НП в Дніпропетровській області, а прокуратурою області не здійснювалося процесуальне керівництво у ньому, оскільки це провадження ще 09.02.2017р. було об`єднане із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р., обвинувальний акт у якому 14.06.2017р. в порядку направлено до суду. На момент розгляду цієї скарги прокуратурою області до ЄРДР вже були внесені відомості за № 42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння грошовими коштами [PERSON] і підслідність визначена була за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, і тому взагалі скарга [PERSON] мала подаватися за місцезнаходженням органу досудового розслідування - до відповідного суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Водночас, суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що обласною прокуратурою виконано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р., якою зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І., поданого в інтересах [PERSON] про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування від 27.11.2020р. На підтвердження виконання ухвали слідчого судді представником відповідача у відзиві вказано, що 30.11.2020р. обласною прокуратурою отримано заяву [PERSON] №64036-20 від 27.11.2020р. та клопотання № 64034-20 від 27.11.2020р., 01.12.2020р. - адвокатський-запит №64318-20 від 01.12.2020р., надіслані ним з використанням мережі «Інтернет» (електронні звернення). Відповідь на вказані звернення [PERSON] надіслана поштою 07.12.2020р. та у той же день, на його електронну поштову адресу, яка була зазначена для отримання відповіді, про що відділом нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю повторно повідомлено заявника 26.01.2021р. і 26.02.2021р. Суд звертає увагу, що ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська постановлена 05.01.2021р., тоді як указане листування здійснювалося між сторонами у листопаді - грудні 2020 року, і у цих відповідях не може йтися про виконання ухвали слідчого судді. З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020р. по справі № 202/6578/20 за скаргою адвоката Пізняка В.І. в інтересах [PERSON] зобов`язано посадових осіб Дніпропетровської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою [PERSON] від 22.10.2020р. (вх. №58175). Позивач вказує, що на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури 09.02.2021р. скеровано заяву з метою встановлення причин невиконання ухвал суду і 02.03.2021р. на електронну пошту представника позивача надійшов лист. Натомість представник позивач не пояснив у позові, який саме лист він отримав 02.03.2021р. на електронну пошту (якого змісту), вказавши що згідно зі змістом цього листа виконувати ухвалу суду Дніпропетровська обласна прокуратура відмовилась, з чого, на думку позивача слідує, що Дніпропетровською обласною прокуратурою не виконано дві ухвали суду, а саме, ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. та ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.01.2021р. У матеріалах справи також є лист в.о. начальника відділу обласної прокуратури від 18.02.2021р. за № 31/2-5496-20, яким повідомлено Пізняку В.І. (а.с. 66-67) про те, що на виконання указаної ухвали Дніпропетровською обласною прокуратурою 30.10.2020р. внесено відомості до ЄРДР за № 42020040000000760 за фактом не виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області Шестопаловим Р.М., із попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 382 КК України. Проведення досудового розслідування доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами відділу Дніпропетровської обласної прокуратури. Станом на теперішній час досудове розслідування триває. Стосовно доводів позивача про невиконання відповідачем ухвал слідчих суддів. Як передбачено ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, встановлених цим Кодексом, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Отже, факт невиконання судового рішення має доводитися у межах відповідного кримінального провадження. З огляду на установлені обставини, суд не погоджується із доводами позивача про те, що ухвали слідчих суддів проігноровані обласною прокуратурою і не виконані, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивачеві і його представникові на їх запити стосовно виконання ухвал слідчих суддів прокуратурою області неодноразово надавалися відповіді, з посиланням на норми КПК України, про процесуальну неможливість проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 12017070000000106 від 03.02.2017р., оскільки це кримінальне провадження об`єднане із іншим кримінальним провадженням і обвинувальний акт передано до суду. Неодноразово наголошувалося на тому, що прокуратурою області до ЄРДР внесено відомості за №42019040000000757 від 13.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами [PERSON] . Підслідність у кримінальному провадженні визначено за СВ Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, а матеріали кримінального провадження направлено до Криворізької місцевої прокуратури № 3. Роз`яснено, що в рамках кримінального провадження №42019040000000757 від 13.12.2019р. заявник має реалізувати право на звернення до слідчого або прокурора із клопотаннями про проведення слідчих і процесуальних дій. Окрім того, обласною прокуратурою 30.10.2020р. внесено відомості до ЄРДР за № 42020040000000760 за фактом не виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019р. прокурором відділу прокуратури Шестопаловим Р.М. із попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 382 КК України. Проведення досудового розслідування доручено ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві. На час розгляду справи відомостей про стан досудового розслідування у даному кримінальному провадженні суду не надано. Суд не може поза увагою залишити і такі обставини. З`ясовано в судовому засіданні, що, дійсно, постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасована ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/16632/17 від 12.10.2017р. Цього ж дня (12.10.2017р.) ухвала слідчого судді набрала законної сили. Однак, перед цим (тобто до скасування постанови), а саме, 09.02.2017р.кримінальне провадження № 12017040000000106 вже було об`єднано із кримінальним провадженням № 12015230100000663 від 27.08.2015р., обвинувальний акт у якому 14.06.2017р. був направлений до суду. Зі змісту ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сліщенка Ю.Г. від 12.10.2017р. у справі № 200/16632/17, якою скасована постанова слідчого від 09.06.2017р. не видно, що під час розгляду скарги були досліджені матеріали кримінального провадження і з`ясовано, що кримінальне провадження № 12017040000000106 вже на момент розгляду скарги об`єднане з іншим кримінальним провадженням № 12015230100000663 (у червні 2017 року), а останнє 14.06.2017р. направлено до суду із обвинувальним актом. Таким чином, постановляючи ухвалу у жовтні 2017 року про скасування постанови, поза увагою слідчого судді залишилися ці обставини. Натомість вже в ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. по справі № 202/7242/18, якою відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] (а.с. 38 - 44) слідчим суддею встановлено, що 09.02.2017р. кримінальне № 12017040000000106 від 03.02.2017р. об`єднано з кримінальним провадженням № 12015230100000663. Постановою слідчого від 09.06.2017р. кримінальне провадження № 12017040000000106 закрито. Поряд із цим, 14.06.2017р. кримінальне провадження № 12015230100000663 направлено до суду з обвинувальним актом. Також в ухвалі слідчого судді вказано, що прокурором під час розгляду скарги у судовому засіданні наголошувалося, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 не здійснюється, за фактом заволодіння грошовими коштами [PERSON] прокуратурою Дніпропетровської області внесені до ЄРДР відомості за № 42019040000000757 та визначено підслідність кримінального провадження за СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Слідчий суддя відзначив, що права [PERSON] можуть бути поновлені також шляхом проведення досудового розслідування, в тому числі слідчих та процесуальних дій, у кримінальному провадженні за № 42019040000000757. Таким чином, вже 13.12.2019р. до ЄРДР були внесені відомості за № 42019040000000757 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за таким самим фактом - фактом заволодіння шляхом обману 19.09.2016р. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою грошовими коштами [PERSON] в сумі 20 600 грн. Матеріали кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва були направлені до Криворізької місцевої прокуратури № 3. Також в ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2020р. по справі № 202/7242/18 заявникові [PERSON] роз`яснено, що його права можуть бути поновлені також шляхом проведення досудового розслідування, в тому числі слідчих та процесуальних дій, у кримінальному провадженні за № 42019040000000757. Однак і після внесення до ЄРДР відомостей 13.12.2019р. у кримінальному провадженні за № 42019040000000757, після того, як позивач дізнався, що кримінального провадження фактично № 12017040000000106 вже не існує і процесуальне керівництво вже не здійснюється в ньому прокуратурою Дніпропетровської області, він продовжував звертатися до прокурорів прокуратури Дніпропетровської області як до процесуальних керівників із клопотаннями у порядку ст. 220 КПК України, із заявами щодо недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106, зі скаргами на рішення прокурора, з адвокатськими запитами, хоча заявникові неодноразово повідомлялося, що кримінальне провадження вже об`єднане з іншим і направлене до суду. Означені обставини представником позивача не заперечувалися під час розгляду справи, однак представник вказав, що кримінальне провадження № 42019040000000757 є дублікатом кримінального провадження № 12017040000000106, воно розпочате прокуратурою, а не заявником, і тому позивач не цікавився цим кримінальним провадженням взагалі. В судовому засіданні представникові позивача роз`яснено судом, що він має право звернутися до суду із відповідним клопотанням про витребування доказів - матеріалів судової справи або матеріалів кримінального провадження з метою з`ясування питання, у якому ж провадження [PERSON] перебуває у статусі потерпілого, одна представник позивач зазначив, що не бажає скористатися правом на заявлення такого клопотання. За встановлених судом обставин, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що йому протиправно відмовлено Дніпропетровською обласною прокуратурою у проведення об`єктивного ефективного розслідування, оскільки з 13.12.2019р. фактично кримінальне провадження розслідується іншим органом (СВ Криворізького ГУНП в Дніпропетровській області). Водночас, не може поза увагою суду залишитися пояснення представника позивача про те, що [PERSON] , який був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 12017040000000106, постанова про закриття якого скасована, наразі не має статусу потерпілого. Під час розгляду скарги позивачем і відповідачем не представлено матеріалів ані кримінального провадження № 12017040000000106, ані № 12015230100000663, ані № 42019040000000757, постанови про закриття кримінального провадження № 12017040000000106, постанови про відновлення досудового розслідуванні, про визначення підслідності, витягів з ЄРДР тощо. В судовому засіданні представник відповідача не надав суду належних і допустимих доказів того, що права [PERSON] як потерпілого, після скасування постанови про закриття кримінального провадження забезпечені у межах кримінального провадження за № 42019040000000757, яке розслідується СВ Криворізького ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідних доказі того, що це кримінальне провадження стало наслідком відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017040000000106 - не надано. Щодо правових підстав відшкодування моральної і матеріальної шкоди. Заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної моральної шкоди, позивач вважав, що з моменту скасування постанови про закриття кримінального провадження, тобто з 12.10.2017р. і до цього часу (понад три роки і дев`ять місяців) не проведено жодної слідчої дії, що вказує на порушення розумних строків під час досудового розслідування. А з моменту внесення відомостей до ЄРДР 03.02.2017р. до дати подання позову минуло понад чотири роки і три місяці, що вказує на тяганину під час досудового розслідування. Підставою для відшкодування шкоди позивач вказує і те, що на його клопотання в порядку ст. 220 КПК України до процесуального керівника у кримінальному провадженні № 12017040000000106 він отримав листи з роз`ясненням про відсутність підстав для проведення буд-яких слідчих дій у кримінальному провадженні, що вказує на ігнорування прокурором тієї обставини, що постанова про закриття кримінального провадження № 12017040000000106 скасована, а ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2017р. (якою скасована постанова про закриття провадження) не виконана процесуальним керівником, він відмовився її виконувати. Також підставами для відшкодування шкоди позивач зазначив невиконання процесуальним керівником ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.10.2019р. по справі № 202/7242/18 за скаргою [PERSON] , якою зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути в порядку ст. 220 КПК України розглянути клопотання потерпілого [PERSON] про проведення слідчих дій, а також ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2021р. у справі № 201/12556/20 за скаргою адвоката Пізняка В.І., поданою в інтересах [PERSON] , якою зобов`язано керівника Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути відповідно до положень ст. 308 КПК України клопотання адвоката Пізняка В.І. про недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2). За змістом частин 3, 4 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині 2 зазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Водночас до встановлених законом випадків відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відноситься випадок її заподіяння внаслідок, зокрема, неправомірних дій органів державної влади або органів місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК) або дій їх посадових чи службових осіб (стаття 1174 ЦК). Разом із тим, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю процесуальних керівників, інших уповноважених осіб обласної прокуратури, які полягають у повідомленні позивача про неможливість розгляду клопотань, заявлених у порядку ст. 220 КПК України, не проведенні слідчих дій і не прийнятті процесуальні рішень, а також невиконання ухвал слідчих суддів, якими задоволені скарги позивача. Суд зазначає, що само по собі незгода із процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Процесуальні рішення є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Сама по собі наявність судового рішення щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого та ухилення його від виконання вказівок суду не є відповідним доказом щодо доведеності усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності (Постанова Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 233/2582/17). Як було вказано, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач вказує, що моральна і матеріальна шкода спричинена тим, що у зв`язку з відмовою у розслідуванні кримінального провадження винні особи, які вчинили шахрайство стосовно позивача, до відповідальності не притягнуті, а фінансовими установами до [PERSON] подано три позови на загальну суму 40 962,28 грн., які розглядаються Софіївським районним судом Дніпропетровської області (цивільна справа № 212/9564/18 за позовом AT «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 45875,99 грн., цивільна справа № 193/1523/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у сумі 74 341, 05 грн., цивільна справа № 193/295/20 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 26 671,60 грн.). Приватним нотаріусом Київського МНО 13.02.2020р. вчинено виконавчий напис № 323, яким засвідчено право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». 03.03.2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. відкрито виконавче провадження № 61438534 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 34 196,60 грн. 11.03.2020р. постановою приватного виконавця Русецької О.О. у виконавчому провадженні № 61438534 здійснено відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувана у розмірі 20% до виплати загальної :уми боргу 38 185,26 грн. Позивач вказує, що у зв`язку із розглядом вказаних цивільних справ, постійними телефонними дзвінками колекторів, відрахуваннями з його доходів у межах виконавчого провадження, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні права власності, приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Разом із тим, до матеріалів позову позивач надав лише постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 03.03.2020р. про відкриття виконавче провадження № 61438534 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 34 196,60 грн. на підставі виданого 13.02.2020р. виконавчого напису № 323 та довідку ТОВ «Бізнесінновації» від 04.06.2021р. про стягнення із заробітної плати позивача у межах виконавчого провадження за період з лютого 2021 року по червень 2021 року суми 4910,54 грн. (а.с. 76 - 78). Проте позивач не навів у позові міркувань і не надав відповідних доказів того, що указані провадження є наслідком вчинення стосовно нього саме кримінального правопорушення і, як наслідок, протиправної бездіяльності Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у нерозгляді клопотань і невиконанні, як на думку позивача, ухвал слідчих суддів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин перенесення ним моральних страждань та переживань, а також не надано доказів наявності вини, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою (зниження престижу, ділової репутації, порушення права власності, порушення звичайного укладу життя тощо), тобто не доведено, що внаслідок саме дій відповідача позивачеві завдано моральну шкоду. Згідно зі ст. 22 ЦК України о соба, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У якості матеріальної шкоди позивачем визначена сума відрахувань із заробітної плати у межах виконавчого провадження за період з лютого 2021 року по червень 2021 року в сумі 4910,54 грн. Однак, з урахуванням установлених обставин справи, суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що внаслідок саме протиправної поведінки Дніпропетровської обласної прокуратури він не отримав дохід в сумі 4910,54 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] до Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed