Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідачів та просиву рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11359536000 від 13 червня 2008 року, яка складає: 113 301 (сто тринадцять тисяч триста один) долар США 35 центів, що за курсом НБУ складає 3 021 429 (три мільйони двадцять одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) гривень 63 копійки відповідно до розрахунку на 17.09.2021, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, яка буде визначена при його примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на таке майно на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 13 червня 2008 року між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11359536000, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 82 000,00 доларів США зі сплатою 15,00 % річних та кінцевим строком повернення 13 червня 2018 року, а позичальник зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом (грошовими коштами) та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Виконання договору забезпечується заставою квартири: [ADDRESS] . Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином у повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним Договором 13 червня 2008 року відповідач [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки № 87997, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю іпотекодавця [PERSON] 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 2 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 649-650, відповідно до умов позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту № 113595536000 від 13 червня 2008 року та Іпотечним договором № 87997 від 13 червня 2008 року. Однак, позивач повідомляє, що зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 113 301,35 доларів США, що за курсом НБУ складає 3 021 429,63 грн відповідно до розрахунку на 17.09.2021. Посилаючись на вищезазначене, позивач наголошує, що він, як іпотекодержатель, має беззаперечне право на задоволення своїх вимог (звернення стягнення на предмет іпотеки) шляхом продажу на прилюдних торгах квартири, що є предметом іпотеки. 12 жовтня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва по справі відкрито провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судові засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 червня 2008 року між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11359536000, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 82 000,00 доларів США зі сплатою 15,00 % річних та кінцевим строком повернення 13 червня 2018 року, а позичальник зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом (грошовими коштами) та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Пунктом 1.4 Договору про надання споживчого кредиту № 11359536000 встановлено, що виконання договору забезпечується заставою квартири: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним Договором 13 червня 2008 року відповідач [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки № 87997, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю іпотекодавця [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що банк всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, внаслідок чого станом на 17.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 113 301 (сто тринадцять тисяч триста один) долар США 35 центів, що за курсом НБУ складає 3 021 429 (три мільйони двадцять одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) гривень 63 копійки. 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 2 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 649-650, відповідно до умов позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту № 113595536000 від 13 червня 2008 року та Іпотечним договором № 87997 від 13 червня 2008 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтями 572, 575, 576, 589 ЦК України, 1, 3, 5, 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Застава (іпотека) має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. За рахунок предмета іпотеки іпотекодератель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ст. 590 ЦК України, ст. 3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктами 4.1 - 4.5 Іпотечного договору від 13.06.2008 № 87997 визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя (звернення стягнення на предмет іпотеки), може здійснюватися на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших, передбачених законодавством, підстав. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання згідно Договору про надання споживчого кредиту № 11359536000 від 13.06.2008, виконання якого забезпечено Договором іпотеки, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачає можливим стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 308,54 грн з кожного. Враховуючи вищенаведене, ст. 525, 526, 527, 530, 549, 551, 599, 610, 612, 1048, 1049, 1050 та 1054, 1077 ЦК України, ст. 1, 3, 5, 7, 12, 33, 39-41 Закону України «Про іпотеку», та

Outcome: approved