Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визначимти місце проживання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з нею за адресою [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання цієї дитини в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] , 2010 року народження. Після розірвання їх шлюб у в 2015 році дитина залишилася проживати з нею, але наразі спільної згоди щодо її місця проживання з відповідачем не було досягнуто. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, інших дітей на утриманні немає, а тому взмозі сплачувати аліменти в розмірі частини всіх його видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою суду від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідач надав відзив на позов, з якого вбачається, що він визнає позовні вимоги позивачки частково, визнає позовні вимоги щодо місця проживання їх дитини [PERSON] з матір`ю- позивачкою [PERSON] , а позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнає в розмірі 1/6 частині всіх видів свого заробітку щомісячно, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , на яку він повинен сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, просять розглядати справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 13.09.2008 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2015 року був розірваний. В шлюбі [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10\~ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі\~ст. 8 закону «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі\~ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання\~дитини\~вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 160 СК України,\~місце проживання\~дитини, \~ яка\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Згідно\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно ч. 2\~ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої 20.11.1959 року резолюцією Генеральної Асамблеї ООН малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, розмір стягуваних аліментів, має бути мінімально достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено у судовому засіданні, визнається відповідачем, дитина тривалий час з моменту розлучення проживає разом із матір`ю в місті Харкові, де навчається в загальноосвітній школі,ходить в гуртки, спостерігається у лікарів, що підтверджується відповідними довідками( а.с.14-16). Вихованням, турботоюпро навчання, здоров`я, утриманням дитини займається мати, що також підтверджується твердженнями, що містять вказані довідки. Дитина, якій наразі вже виповнилося 10 років, заявила про своє бажання проживати разом з матір`ю, про що надала письмову заяву. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування надав суду висновок №706 від 23.12.2021 року, в якому вважав доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матірью [PERSON] . Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги рішення Виконавчого комітету ХМР від 23.12.2021 року № 706 , яким визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визначення місця проживання дитини, разом з її матір`ю оскільки судом встановлено, що це відповідає інтересам дитини, позивач створила належні умови для проживання дитини, які забезпечують сталий та гармонійний фізичний, психічний та емоційний розвиток дитини, піклується про неї, виховує та утримує, проявляє турботу. Крім того, суд враховує той факт, що після розлучення батьків дівчинка залишилася проживати з мамою, з якою в неї з урахуванням статі та віку тісний емоційний зв`язок. Оскільки судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні і відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, то з нього суд стягує аліменти на утримання доньки [PERSON] . Щодо розміру аліментів, суд зазначає, що жоден з дітей відповідача не може бути поставлений в нерівне, неоднакове становище перед іншим. З рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2021 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2019 року народження були стягнуті аліменти в розмірі частини всіх видів заробітка відповідача з 23 серпня 2021 року до повноліття дитини. Крім цього рішення за позовом [PERSON] , поданим 23.08.2021 року після того, як відповідач [PERSON] 16.08.2021 року отримав копію позовної заяви з додатками [PERSON] , відповідач не посилається на будь-які інші обставини (стан здоровья, непрацездатність, інші суттєві обставини), які впливали б на визначення розміру аліментів, а тому суд приходить до висновку, що відповідач взмозі і зобов`язаний сплачувати аліменти і на іншу дитину- доньку [PERSON] в розмірі частини всіх видів свого заробітку щомісячно. При цьому відповідач не буде позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, стягнути з нього на утримання обох дітей і це буде цілком справедливим. Щодо витрат на правничу допомогу та судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою. \~\~\~Дана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). 12.03.2021 року [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Царьовим Романом Валерійовичем та додаткову угоду №1 до цього договору, в якому визначено розмір гонорару адвоката за надану правову допомогу в суді першої інстанції за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в розмірі 8000 грн. ( а.с.21-23). \~На підтвердження наданих за Договором та Додатковою угодою до нього послуг адвокатом позивачці була видана квитанція про сплату 8000 грн (а.с.24), здійснений розрахунок суми гонорару та сторони Договору підписали акт виконання послуг від 15.02.2021 року на загальну суму 8000 грн.(а.с.82-83). Доводи відповідача про те, що вказані витрати на правничу допомогу є необґрунтованими судом не приймаються до уваги, оскільки ніякими доказами не підтверджені, є голослівними та спростовуються наведеним вище. Крім того, з відповідача на користь позивачки суд стягує судовий збір в сумі 908,00 грн., а на користь держави- судовий збір в сумі 992,40 грн. За вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, від якого при подачі позову позивачка була звільнена. На підставі викладеного і

Outcome: approved