Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

1.Позиція позивача. 29 вересня 2021 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області адвокатом Фесюком Юрієм Олександровичем, який діє в інтересах заявника [PERSON] подано матеріали зазначеної заяви, за якою заявник - [PERSON] , просить: -встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, заявником зазначено, що [INFO] у віці 71 рік помер спадкодавець [PERSON] , про що 30 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис №1381, місце державної реєстрації смерті: Заводський районний у м. Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заявниця - [PERSON] , будучи спадкоємицею четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, - відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем за однією адресою: будинок [ADDRESS] з 1996 року по день його смерті, і заяву про відмову у прийнятті спадщини не подавала. Більш того, 21 травня 2021 року, тобто до спливу встановленого законодавством шестимісячного строку на прийняття спадщину, вона також звернулася з заявою про прийняття спадщини до Другої кам`янської державної нотаріальної контори, в якій зазначила, що є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до його смерті. За результатом звернення до нотаріальної контори заявниця отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 травня 2021 року, прийняту державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С., в якій було зазначено, що до спадкової справи надана довідка №21/170 про прописку [PERSON] з померлим від 13.01.2021 року Кам`янської міської ради, при цьому, пояснює нотаріус, Кам`янська міська рада не має повноважень по встановленню фактів проживання однією сім`єю, а дані обставини повинні бути підтверджені судом. Нотаріусом було рекомендовано заявниці [PERSON] з даним питанням звернутися до суду. Спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків - є ключовими ознаками сім`ї, як первинного та основного осередку суспільства, а наявність зареєстрованого шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою існування між ними сімейних відносин. З цього приводу заявниця звертає увагу на місце реєстрації [PERSON] та спадкодавця [PERSON] - будинок [ADDRESS] . При цьому спільно вони за цією адресою проживали з 07 жовтня 1996 року, тобто достатньо великий проміжок часу, для того, щоб зробити висновок не тільки про наявність спільного проживання, а також і про сталість відносин між ними, оскільки стороннім особам не притаманно тривалий час проживати разом в одному будинку. Увесь час спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] існували взаємні права та обов`язки, які полягали в тому, що вони разом приймали участь в формуванні спільного сімейного бюджету, оскільки кожен з них працював, а отримані від здійснення трудової діяльності кошти передавалися до спільного сімейного бюджету, який витрачався на спільні нужди та за взаємною згодою. Таким чином, встановлення в судовому порядку факту проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] впливає на її спадкові права, у зв`язку з чим встановлення цього факту необхідно для реалізації можливості заявниці набути статусу спадкоємця четвертої черги після [PERSON] . 2.Позиція заінтересованої особи. Кам`янською міською радою, в особі представника Сімяник Д., як особи що діє на підставі довіреності № 01/1-06/1/599 вих. від 10 червня 2021 року (а.с. 36), подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 3.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 29 вересня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 208/8360/21 передано судді Івченко Т.П. 04 жовтня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження. 29 листопада 2021 року через канцелярію суду від адвоката Фесюка Ю.О., який діє в інтересах заявниці, [PERSON] надійшла заява про допит свідків: [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . 06 грудня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи - Кам`янської міської ради. 4.Фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , помер у віці 71 рік, [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.6). 21 травня 2021 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.С., розглянувши заяву [PERSON] , про вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] співмешканця [PERSON] , який постійно проживав за адресою: [ADDRESS] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією довідки від 28 травня 2021 року № 46/4/2 виданою головою квартального комітету № 4 Заводського району Отрізною З.Б. (а.с.8). Відповідно до копії довідки голови квартального комітету № 4 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, з 07 жовтня 1996 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та були зареєстровані за даною адресою (а.с.9). Згідно до копії Заповіту від 04 липня 2020 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Кам`нського міського нотаріального округу Яловою О.М., за реєстровим № 1055, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті належне йому, [PERSON] майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23 березня 1998 року міським в/м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Також допитані в якості свідків [PERSON] і [PERSON] , які засвідчили, що [PERSON] та [PERSON] з 1996 року проживали як чоловік і дружина у цивільному шлюбі за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, мали спільний бюджет, разом вирішували питання щодо господарства, виховували доньку [PERSON] - [PERSON] . Спільних дітей [PERSON] з [PERSON] не мали. [PERSON] був розлучений, мав доньку від першого шлюбу з якою стосунки не підтримував. Строк їх спільного проживання обліковується строком більш ніж 5-ть років. 5.Норми права застосовані судом. Так, згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 частини 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Згідно до ч. 4 ст. 3 СК України, Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). 6.Висновки та мотиви прийнятого рішення. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт спільного та постійного проживання заявниці із померлим [PERSON] , за його життя, обліковується із 1996 року, і по час смерті [PERSON] , померлим станом на [INFO] , та підтверджено сукупністю доказів, а саме довідками з місця проживання, показами заявниці, свідків, реєстраційними даними померлого та заявниці за однією адресою, також судом враховано, що і після смерті [PERSON] , саме заявниця [PERSON] займалася його похованням, крім того під час судового розгляду судом встановлено, що за життя померлого [PERSON] останній мав стосунки із заявницею як чоловік та дружина, які жили однією сім`єю мали спільними побут, інтереси, плани, витрати, спільне харчування, разом вирішували побутові питання, питання витрат на утримання житла та інше. Європейський суд стверджує, що верховенство права означає, що усі люди рівні перед законом як у своїх правах, так і в своїх обов`язках. Тим не менше, законодавство має враховувати різницю між людьми та ситуаціями за умови, що така різниця має об`єктивну і розумну підставу, переслідує правомірну мету, узгоджується з вимогами, яких дотримуються демократичні суспільства, та пропорційні цим принципам (рішення у справі "Партія добробуту (Refah Partisi), Ербакан, Казан та Текдаль проти Туреччини", від 31 липня 2001 року). Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands, заява N 14448/88, від 27 жовтня 1993 року, Ankerl v. Switzerlan, заява N 17748/91, від 23 жовтня 1996 року та Kaya v. Austria, заява N 54698/00, від 08 червня 2006 року). Таким чином, з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог [PERSON] , що має суттєве значення для правильного вирішення справи, та перевірив обставини щодо її проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю постійно в одному житлі - будинку [ADDRESS] , починаючи з 1996 року і по час смерті [PERSON] , померлого [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на підставі наданих доказів, які відповідають вимогам ст. 76, 84-89 ЦПК України, та які жодною стороною у справі не спростовані, а тому суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог [PERSON] , але які підлягають задоволенню частково. Так, заявлений заявницею період встановлення факту спільного зі спадкодавцем проживання, визначений 1996 року і по час смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В той же час, в період з 1996 року по 01 січня 2004 року діяв Цивільний Кодекс УРСР, який не містив норми права як спадкування відкритої спадщини після смерті спадкодавця, за умови проживання спадкоємця із померлою особою більш ніж 5-ть років до часу його смерті. Такі підстави для спадкування визначені ст. 1264 ЦК України, які передбачають, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, виникли з набуттям чинності ЦК України, а саме з 01 січня 2004 року. Згідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому заявлений період повинен обраховуватися лише з часу виникнення таких юридичних підстав як факт спільного проживання, за період дії вказаної норми - ст. 1264 ЦК України, тобто лише починаючи з 01 січня 2004 року, так як право на спадкування заявниці виникло з часу відкриття спадщини - на час смерті спадкодавця [PERSON] , а саме станом на 29 листопада 2020 року. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

Outcome: partial