Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання . В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірвано. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , яка в даний час повнолітня. Дочка [PERSON] навчається на першому курсі ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" на денній формі навчання, період навчання становить з 01.09.2021 року по 01.07.2025 року. Вказане навчання є платним і згідно укладеного договору вартість навчання за 2021-2022 навчальний рік складає 23000,00 грн.. 09.08.2021 року нею було здійснено оплату в сумі 11500,00грн.. У зв`язку з навчанням дочки, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, однак працює за кордоном по тимчасових заробітках на будівництві та має високий нерегулярний дохід. А тому, вважає, що відповідач маючи доходи може надавати матеріальну допомогу, у зв`язку із навчанням їхньої спільної дитини у розмірі по 2500 грн., щомісячно, на період навчання до закінчення навчання чи до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку. Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 10.01.2022 року від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти у бажаному почивачем розмірі. В зв`язку з пандемією втрати тимчасові заробітки за кордоном, на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. А тому, просить врахувати його майновий стан і позовні вимоги задоволити частково. Визначити розмір аліментів в сумі по 1500, 00 грн. щомісячно та зменшити розмір витрат на правову допомогу. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі по 2500 грн. 00коп., щомісячно, на період навчання до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку. Також просив стягнути на користь позивача понесені неї судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав зазначених у відзиві. Зазначив, що відповідач не заперечує надавати кошти на утримання дочки, однак заперечує розмір визначений позивачем. Просив врахувати, що в відповідача на утриманні знаходяться ще двоє дітей, також зазначив, що в зв`язку з пандемією відповідач втратив тимчасові заробітки за кордоном. А тому, просив зменшити розмір аліментів і визначити їх в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно. Також просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2022року витребувано докази по справі. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі , який розірвано в 2008 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7). Від шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Як вбачається з акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, складеного депутатом Гвіздської сільської ради, зі слів заявника позивачка [PERSON] разом з дочкою проживає в с.Гвізд, розлучена, не працює, чоловік матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а.с. 8). З довідки ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" від 20.09.2021 року за № 06-02/09-13/1376 вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денної платної форми навчання, ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», спеціальність «Туризм». Термін навчання з 01.09.2021р. до 01.07.2025р. (а.с. 9). 09.08.2021 року позивачем [PERSON] здійснено оплату за перший семестр навчання дочки [PERSON] в сумі 11500,00грн .(а.с. 10). Як вбачається з документів доданих відповідачем в нього від другого шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.29-30). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 25.01.2022 року вбачається, що записів на прізвище [PERSON] не знайдено (а.с. 22). З повідомлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області вбачається, що [PERSON] не отримав доходів за період 01.01.2021 року по 30.09.2021 року (а.с. 40). З повідомлення Головного сервісного центру МВС в Івано-Франківській області вбачається, що за [PERSON] не зареєстровано жодного транспортного засобу (а.с. 42). Як вбачається з повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, відповідач [PERSON] в період з 01.01.2021 по 19.01.2022 року чотири рази здійснював перетин державного кордону України (а.с. 44). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. За правилами статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. Судом достеменно встановлено, що повнолітня дочка відповідача навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки фізично здорова, працездатна людина. За таких обставин суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача, як батька повнолітньої дочки, аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Висновки суду: При визначенні розміру аліментів, який потребує позивач на період навчання дочки, суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дочки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, фізично здоровим, наявність інших утриманців, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку та здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, а тому суд визначає їх розмір в твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. щомісячно, до 01.07.2025 року, тобто до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] - 23 річного віку. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні дочки, буде більш достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 26.11.2021 р. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Романишин Д.М. укладено договір про надання правової допомоги №84/11/2021 від 24.11.2021 року (а.с. 16). Згідно квитанції №036/2021 від 26.11.2021 року позивачем [PERSON] сплачено 2500,00 грн. адвокату за надання правничої допомоги (а.с. 18). Однак враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення на 80,00%, за розгляд справи судом з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача - 2000 грн. 00 коп. сплачених витрат на правову допомогу. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , жителя [ADDRESS] слід стягнути на користь держави 992 грн.40 коп. судового збору. На підставі ст..ст. 182,199,200 СК України та

Outcome: approved