Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, в якому просять: скасувати рішення сесії №220-V Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 05 жовтня 2007 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.0544 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №700841 від 08 травня 2009 року виданий Тарутинською селищною радою на ім`я [PERSON] визнати недійсним. Свої вимоги мотивують тим, що на підставі Свідоцтва\~ про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2004 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла. 19 березня 2004 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , яке складається з 52/400 частин житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] 08 травня 2009 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №700841, в якому зазначено, що остання на підставі рішення сесії №220-V Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 05 жовтня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0.0544 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124755100:02:001:0173. Наведе свідчить про неправомірність формування земельної ділянки площею 0.0544 га кадастровий номер 5124755100:02:001:0173 та незаконність отримання її у власність [PERSON] , оскільки зазначена земельна ділянка, як і житловий будинок належить позивачам та відповідачці на праві спільної сумісної власності. Позивачі в судове\~ засідання не з`явились, на розгляд суду від позивачів надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. На адресу суду від представника відповідача\~\~\~ надійшла\~ заява, в якій він зазначив, що з позовними вимогами позивача згоден. Також просив\~\~ розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача\~\~\~ надійшла\~ заява, в якій він зазначив, що з позовними вимогами позивача згоден. Також просив\~\~ розглянути справу без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Судом достовірно встановлено, що на підставі Свідоцтва\~ про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2004 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с.17). 27 травня 1995 року Бистрицьким сільвиконкомом Кролевецького району Сумської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 09 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть до форми №106/о-95 №255 від 25 липня 2003 року. 19 березня 2004 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВВВ №288369, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , яке складається з 52/400 частин житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3204065 від 29 березня 2004 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 52/400 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВВ №288369.\~ [PERSON] 08 травня 2009 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №700841, в якому зазначено, що остання на підставі рішення сесії №220-V Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 05 жовтня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0.0544 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124755100:02:001:0173. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частиною 4\~ статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки пропорційно до їх часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Тож, до позивачів [PERSON] , [PERSON] та відповідачки [PERSON] , з моменту набуття ними права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] мало б перейти право власності на земельну ділянку пропорційно до їх часток у праві спільної сумісної власності жилого будинку.\~ Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Так, за змістом ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Аналізуючи матеріали справи та наведені вище норми законодавства, суд дійшов до висновку, що видане 05 жовтня 2007 року рішення сесії №220-V Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області порушує права позивачів щодо володіння та розпорядження належною їм частиною земельної ділянки, а тому таке рішення слід визнати недійсними. Тож, правова підстава виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку є недійсною, оскільки судом констатовано недійсність рішення сесії №220-V Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 05 жовтня 2007 року, а тому Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №700841, виданий 08 травня 2009 року на підставі вказаного рішення також є недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved