Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Погребищенської міської ради, Левківської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав в с.Ординці Погребищенського району Вінницької області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на предмети домашнього побуту та на земельну частку (пай) розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0099964. Позивачка стверджує, що спадкодавець у період з 1980 року до дня своєї смерті проживав разом із нею та її донькою - [PERSON] , вони вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Вони із дочкою здійснювали його довічне утримання без укладення договору. Інших спадкоємців за законом, які б мали обов`язкову частку у спадщині, немає. Таким чином, [PERSON] , будучи спадкоємцем другої черги, здійснила фактичні дії щодо вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року. Позивачка покликається на те, що встановлення фактів проживання її однією сім`єю із [PERSON] на час його смерті та родинних відносин із ним має юридичне значення для реалізації її спадкових прав. При її зверненні до Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, хоча згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Посилаючись на наведені обставини та приписи ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини; ст.ст.4, 9, 10 ЦК УРСР 1963 року; ст.ст.11-14, 19, 49 ЗУ «Про власність»; ст.ст.16, 328, 1216-1218, 1225, 1261, 1296 ЦК України, просить: -встановити факт проживання однією сім`єю її з [PERSON] , який включно до дня смерті [INFO] проживав у с.Ординці Вінницької області; -встановити факт родинних відносин, що вона являлася померлому [INFO] [PERSON] рідною сестрою; -визнати в порядку спадкування за законом за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,59 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0099964, виданого на підставі рішення Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області від 10.07.1997 року №378. Ухвалою судді від 20.05.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с.16). 10.08.2021 року позивачка через канцелярію суду подала клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Вінницькій області актові записи про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; з Державного архіву Вінницької області довідку про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; з Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області спадкову справу відносно спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.38). Ухвалою суду від 12.08.2021 року клопотання позивачки задоволено частково. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) належним чином засвідчені копії актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] .Витребувано від Погребищенської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено (а.с.45, 46). У відповіді від 04.10.2021 року №8598/5.2-04-28 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повідомив, що книги державної реєстрації актів цивільного стану по Погребищенському району Вінницької області передані на постійне зберігання до Державного архіву включно по 1944 рік. Відтак, суду необхідно звернутися за відповідними документами про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до Державного архіву Вінницької області за адресою: м.Вінниця, вул.Соборна, 17 (а.с.68). Ухвалою суду від 19.10.2021 року витребувано від Державного архіву Вінницької областіналежним чином засвідчені копії актових записів про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.71, 72). У відповіді від 29.11.2021 року №07-3309/7 Державний архів Вінницької області повідомив, що для пошуку зазначених актових записів у запиті слід вказати місця народжень (місто чи село) [PERSON] та [PERSON] (а.с.93). У підготовчому засіданні представник позивачки - адвокат Скрицький Р.Л. зазначив, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження родинних відносин [PERSON] та померлого [PERSON] , а тому необхідності постановлення судом ще однієї ухвали про витребування копій актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] із Державного архіву Вінницької області із вказівкою на місце їх народження не має. Ухвалою суду від 21.01.2022 року задоволено клопотання позивачки про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.107, 108). Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивачки - адвокат Скрицький Р.Л. в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Крім того, зауважив, що факти проживання позивачки однією сім`єю із померлим та їх родинних відносин підтверджуються показами свідка [PERSON] та письмовими показами інших свідків, що знаходяться у матеріалах справи. При цьому на запитання суду вказав, що він не наполягає на виклику інших свідків у судове засідання, оскільки відповідно до закону свідки мають право як з`явитися в судове засідання, так і направити на адресу суду свої письмові пояснення. Разом із цим, під час дослідження письмових доказів на запитання суду наголосив, що хоча у матеріалах справи міститься Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №66085612 від 19.08.2021 року стосовно відсутності заведеної спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , тобто із невірними параметрами запиту, оскільки останній помер [INFO] , однак необхідності в постановленні судом ухвали про витребування від Погребищенської державної нотаріальної контори відомостей про відкриття спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] немає, так як в матеріалах справи міститься роз`яснення нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я позивачки. Представник відповідача - Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. в судове засідання не з`явилася, відзив не подала. Натомість, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає (а.с.166). Представник відповідача - Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є дочкою позивачки. Померлий [PERSON] був рідним братом її матері [PERSON] по матері. Дітей у нього не було. Протягом тривалого часу її мати та [PERSON] допомагали один одному. В кожного із них було власне домоволодіння. Однак, приблизно за півроку до смерті [PERSON] її мати, тобто позивачка по справі, почала жити разом із ним у його будинку, точну поштову адресу якого вона не пам`ятає. Таким чином, на час смерті її рідного дядька [PERSON] її мати [PERSON] постійно проживала разом із ним однією сім`єю. В 1997 році [PERSON] помер. Його похованням займалася вона та її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] її мати [PERSON] забрала з його домоволодіння речі домашнього вжитку, зокрема посуд, скриню, лавочки. Інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Заслухавши пояснення представника позивачки та покази свідка, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, визначившись із нормами матеріального права, предметом правового регулювання яких є спірні правовідносини, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті проживав та був зареєстрований в с.Ординці Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00028243392 від 21.10.2020 року та довідкою Левківської сільської ради №316 від 15.10.2020 року (а.с.8,12). 08.07.1997 року Погребищенською районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0099964, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №378, згідно із яким [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ординецьке», с.Ординці, Погребищенського району, Вінницької області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10). Означений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0099964 власнику не видавався і зберігається у архіві Відділу у Погребищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області як не витребуваний, що підтверджується листом Відділу у Погребищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 02.02.2021 року №0-2-0.32-3/113-21 (а.с.9). 10.02.2021 року завідувачем Погребищенською державною нотаріальною конторою Швецем О.В. надано [PERSON] , тобто свідку по справі, роз`яснення щодо неможливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на земельну частку (пай) площею 2,59 га, що розташована на території с.Ординці Погребищенського району Вінницької області (а.с.9). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки з [PERSON] , який включно до дня смерті [INFO] проживав у с.Ординці Вінницької області, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст. 524, 530 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого, як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №305/235/17 та від 03.03.2021 року у справі №747/467/18. Крім того, як роз`яснено у п.9 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 19.05.2020 року у справі №916/1608/18 (провадження №12-135гс19). Звертаючись із позовом до суду, [PERSON] наголошувала, що будучи спадкоємцем другої черги, вона здійснила фактичні дії щодо вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року. Проте, позивачка не врахувала, що законодавством, яке діяло на час відкриття спадщини, не було передбачено такий спосіб захисту спадкових прав як встановлення факту проживання однією сімє`ю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому суд відзначає, що належним способом захисту прав та інтересів позивачки за наведених у позові обставин, виходячи із вищезазначеного, є пред`явлення вимоги про встановлення факту прийняття спадщини. Проте, з такою вимогою позивачка до суду не зверталася. З огляду на викладене в частині пред`явлення означеної позовної вимоги позивачкою обрано неефективний спосіб захисту, що не створює для неї жодних юридичних наслідків. Означена обставина сама по собі є самостійною та безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги, а тому суд не вдається до оцінки доказів, які були надані позивачкою в її обґрунтування, зокрема письмових пояснень осіб, які викликалися в судове засідання для допиту в якості свідків. Разом із цим, суд вважає, що позивачкою не доведено сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів факту родинних відносин між нею та померлим [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які викликалися в судове засідання як свідки, зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] перша ступінь кровного споріднення (а.с.115-125). Однак, статтями 90-93 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи. Відповідно до частин 2, 3 ст. 67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Вочевидь, надання показів свідків шляхом направлення на адресу суду їх письмових пояснень не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на поставлення питань свідкам стосовно обставин справи. Таким чином, цивільним процесуальним законодавством України не передбачено такого порядку надання показань свідків, як направлення ними письмових пояснень суду. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №200/17947/16-ц. Зважаючи на викладене, окреслені письмові пояснення свідків одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а відтак є недопустимими доказами в силу приписів ч.1 ст.78 ЦПК України. Водночас, суд вважає, що покази свідка [PERSON] , яка є дочкою позивачки, не є достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України для беззаперечного встановлення судом такого юридичного факту, оскільки остання зацікавлена в результатах розгляду справи. Крім того, покази цього свідка не підтверджені будь-якими письмовими доказами. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачкою та померлим [INFO] [PERSON] . Оскільки у задоволенні вказаних вище позовних вимог необхідно відмовити, то не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай). Крім того, суд зауважує, що пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» судам роз`яснено, що відповідно до глави 4 Закону України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу [PERSON] нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься роз`яснення завідувача Погребищенською державною нотаріальною конторою Швеця О.В. від 10.02.2021 року щодо неможливості видачі [PERSON] , тобто свідку по справі, свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на земельну частку (пай) площею 2,59 га, що розташована на території с.Ординці Погребищенського району Вінницької області (а.с.9). Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що представник позивачки - адвокат Скрицький Р.Л. вважав недоцільним постановлення судом ухвали про витребування від Погребищенської державної нотаріальної контори матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачкою не надано жодних доказів, які б свідчили про її звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та існування у неї істотних, непереборних обставин, які б свідчили про неможливість оформлення нею спадкових прав в порядку нотаріального провадження. Зважаючи на викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Частиною 1 ст.141 ЦПК України урегульовано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений позивачкою судовий збір за пред`явлення даного позову, слід залишити за нею.

Outcome: dismissed