Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Комунальне виробниче підприємство «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради є юридичною особою, згідно ліцензій надає послуги з централізованого постачання теплової енергії мешканцям м.Краматорська, у тому числі у квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі за адресою [ADDRESS] з 1995 року по теперішній час, що підтвержується довідками про реєстрацію місця проживання та склад сім`ї. Крім того, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради. Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання теплової енергії на опалення, яку надає позивач. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.156, 162 ЖК України власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно п.5\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила №630) передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення між позивачем та відповідачами не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідачі зобов`язані вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , що відкрито на ім`я відповідача [PERSON] , відповідачі не здійснювали оплату за поставлену теплову енергію за період з 01 серпня 2014 року по 30 вересня 2021 року, заборгованість відповідачів перед КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради станом на 30.09.2021 року складає 57098,67 грн. Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачами не надано. Разом з тим, відповідачем [PERSON] заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України до вимог про стягнення заборгованості. Згідно ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами, передбачає внесення оплати за фактичного надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідачі заборгованість за період з 01.08.2014 року по 30.09.2021 року, тобто, поза межами позовної давності. Відповідачем [PERSON] надано заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.08.2014 року по 30.08.2018 року включно у сумі 27102,83 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з пропуском позовної давності. Як вже зазначалось вище, відповідно до п.18 Правил №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Отже, плату за поставлену теплову енергію на опалення за вересень 2018 року відповідач повинен був внести не пізніше 20.10.2018 року. Враховуючи вищевикладене, в межах строку позовної давності з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 01.09.2018 року по 30.09.2021 року у сумі 29995,84 грн. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він не мешкає у квартирі за адресою [ADDRESS] більше десяти років та не користується послугами з теплопостачання у зазначеній квартирі, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач, як власник зазначеної квартири відповідно до ст.\~322 ЦК України несе обов`язок по утриманню майна, яке перебуває у його власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за поставлену теплову енергію на опалення за період з 01.09.2018 року по 30.09.2021 року у сумі 29995,84 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.10.2021 року. Таким чином, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1203,10 грн. у рівних частках по 601,55 грн. з кожного.

Outcome: partial