Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів. А саме: архівних довідок № К-325/01.15 від 08 грудня 2021 року, № К-335/01.15 від 21 грудня 2021 року, виданих завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради та трудової книжки серії [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в отриманих архівних довідках неправильно вказано її прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Крім цього, в довідці № К-335/01.15 від 21 грудня 2021 року її ім`я зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також неповністю вказано по батькові- зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Разом з тим існують розбіжності у трудовій книжці. Виявлені розбіжності унеможливлюють в подальшому зарахування до страхового стажу, необхідного їй для призначення пенсії за віком, всього періоду її трудової діяльності. Тому просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів. Заявник у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській в судове засідання не з`явився. Подав письмове пояснення, в якому вказав, що в разі встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів заявниця матиме право на розгляд питання щодо призначення пенсії за віком. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 4, 5, 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка набрала чинності 01 січня 1975 року (була чинною на момент влаштування заявника на роботу вперше), робітники і службовці, які влаштовуються на роботу, зобов`язані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається. Особи, які приймаються на роботу в якості робітника або службовця вперше, зобов`язані подати адміністрації довідку про останнє місце роботи, видану за місцем проживання відповідним житлово-комунальним органом, сільським чи селищним Радою депутатів трудящих, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом, повинна бути завірена райвиконкомом), а звільнені з лав Збройних Сил СРСР зобов`язані пред`явити адміністрації військовий квиток. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Питання щодо трудових книжок в Україні регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відповідно до яких, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у різні періоди роботи заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. Відповідно до пунктів 10, 11, Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року N 295/5, невідповідність окремих відомостей, що містяться в документах архіву, даним, викладеним у запиті, не може бути перешкодою для внесення їх до тексту архівної довідки, якщо інша документна інформація не залишає сумніву у тотожності особи чи певних фактів. Прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої запитується інформація, подаються згідно з архівними документами. Різночитання, невідповідність їх написання в запиті та в архівних документах позначаються словами "так у документах". З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що 08 грудня 2021 року завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради Волинської області заявниці видано архівну довідку №325/01.15 про те, що [PERSON] зарахована на посаду інженера по виробничій гімнастиці з 19 листопада 1980 року (наказ № 250-к від 19 листопада 1980 року керуючого Старовижівським районним виробничим об`єднанням по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства). Згідно наказу № 28-к від 05 травня 1986 року керуючого Старовижівського районного виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства [PERSON] звільнена з посади в зв`язку з переводом на роботу в Старовижівське підприємство матеріально-технічного забезпечення з 05 травня 1986 року (а.с.12). Із довідки № К-335/01.15 від 21 грудня 2021 року, виданої завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради Волинської області вбачається, що згідно відомостей нарахування заробітної плати Корнелюк з вересня 1993 року [PERSON] , працюючи в Старовижівському підприємстві матеріально-технічного забезпечення, отримувала заробітну плату (а.с.13). Із дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки [NUMBER] , заповненої 25 любого 1980 року, встановлено, що трудова книжка видана на ім`я « [PERSON] ». Прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14 травня 1993 року, виданого Старовижівським районним відділом ЗАГС (а.с.15-17). Судом встановлено, що в трудові книжці наявні записи про зарахування заявниці [PERSON] на посаду інженера по виробничі гімнастиці з 19 листопада 1980 року згідно наказу № 250-к від 19 листопада 1980 року керуючого Старовижівським районним виробничим об`єднанням по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства (запис № 3) та про звільнення з посади в зв`язку з переводом на роботу в Старовижівське районне підприємство матеріально-технічного забезпечення з 05 травня 1986 року (запис №5). Із запису № 9 вбачається, що заявниця звільнена з посади в зв`язку з переведенням в Старовижівську районну раду. Інформацією завідувача Об`єднаним трудовим архівом сіл, селища Старовижівської селищної ради № К-334/01.15 від 21 грудня 2021 року підтверджується перейменування Старовижівського районного підприємства матеріально-технічного забезпечення, що значиться в записах №№ 7,8 трудової книжки заявниці (а.с.14). З матеріалів справи встановлено, що заявниця, досягнувши пенсійного віку, матиме право оформлення пенсії за віком. Однак, у зв`язку з тим, що у представлених архівних довідках та трудовій книжці існують розбіжності, які унеможливлюють в подальшому зарахування до страхового стажу всього періоду її трудової діяльності, необхідного для призначення пенсії за віком. В судовому засіданні з копій паспорта, картки платника податків, свідоцтва про розірвання шлюбу, Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що прізвище заявниці « [PERSON] » (а.с.7,8,10,11). Аналіз змісту вказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в довідках місце та періоди роботи [PERSON] повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці заявниці. Що, своєю чергою, свідчить про належність цих документів одній і тій же особі. З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним, що вищезазначені архівні довідки та трудова книжка належать заявниці [PERSON] . Встановлення факту належності вказаних документів необхідне заявниці для оформлення пенсії за віком. А враховуючи, що заявниця не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин заяву слід задовольнити. Відповідно до частини 7статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved