Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 7293 від 19.05.1995 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від себе особисто та від імені неповнолітньої [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що позбавлена можливості реалізувати право на спадкування на спірне майно після смерті [PERSON] , оскільки спірний договір відповідно до Закону України «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористалась. Третя особа заяв по суті позову не надала. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 7293 від 19.05.1995 року [PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Спірна квартира належала продавцям на праві власності. Договір в порядку ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Одеській товарній біржі, про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним № 195. Нотаріально договір посвідчений не був. 22.05.1995 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (90 пр., стор. 35, р № 414), що підтверджується листом № 521005.72.21 від 09.02.2021 року. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначене узгоджується із ППВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними». [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач, претендуючи на майно, звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 07.07.2021 року позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії через невідповідність спірного договору вимогам закону в частині його державної реєстрації. Відповідач є співвласником спірної квартири. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, оскільки спірна угода купівлі-продажу була оформлена спадкодавцем з порушенням вимог закону в частині нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, сторони договору фактично виконали угоду. На час вирішення спору відповідачі від нотаріального оформлення угоди ухиляються. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем правильно.

Outcome: approved