Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.12.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог ствердила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі який було розірвано в судовому порядку рішенням Косівського районного суду від 11.2.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яку залишено на проживання з матір`ю, позивачем у справі. Рішенням Косівського районного суду від 01.03.2011 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти а утримання дочки [PERSON] , в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.12.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 5\~074 гривень. Позивач стверджує, що той розмір аліментів, який ухвалено стягувати з відповідача на даний час не може забезпечити всі необхідні умови щодо утримання та виховання дочки [PERSON] , оскільки він є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років на день звернення до суду з позовом складає 2618 гривень. Позивач ствердила, що відповідач є молодою людиною, працездатного віку, постійно їздить на роботу в Республіку Польща, а відтак на думку позивача він в змозі сплачувати аліменти на дочку в розмірі 2000 гривень. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, та ухвалити рішення яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 2000 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує, та просить проводити розгляд справи без її участі. (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відстеженням пересилання поштового відправлення (а.с. 15, 21). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23.12.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 24.01.2022 року. 24.01.2022 року розгляд справи відкладено на 22.02.2022 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Про судове засідання на 22.02.2022 року відповідач був належним чином повідомлений (а.с. 21). Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2699/21 відповідача [PERSON] (а.с. 17). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії рішення Косівського районного суду від 11.02.2011 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюбі (а.с.3). Згідно копії рішення Косівського районного суду від 11.03.2011 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки №38024/20.6-27 від 17.12.2021 року виданої Косівським ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у відділі виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2-234 від 01.03.2011 року виданий Косівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 300 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2021 року становить 5074 грн (а.с.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстрована в господарстві свекрухи [PERSON] (а.с.7). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з недостатнім розміром стягуваних аліментів на утримання дитини, та неможливістю забезпечення належних умов утримання дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2012 року). Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення позивачем інформації про її дохід, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу та наявність у нього зобов`язань фінансового характеру перед банківської установою. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Косівського районного суду від 01.03.2011 року, яке набрало законної сили 11.03.2011 року, з відповідача ухвалено стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочці сторін виповнилося 14 років, а прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати збільшений розмір аліментів у визначеному позивачем розмірі. Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання не з`явився. Однак, на переконання суду, з огляду на наведене, враховуючи той факт, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття, забезпечувати належні умови виховання та розвитку дитини, позов слід задовольнити, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Косівського районного суду від 01.03.2011 року до 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (908 грн). На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved