Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

позивач просить суд визнати причини пропуску [PERSON] , [INFO] , шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] поважними та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини та встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. За життя [PERSON] належала земельна ділянка (земельний пай), що розташована на території Горохівської сільської ради Обухівського району Київської області. Для документального підтвердження вказаної обставини до Головного управління Держгеокадастру у Київській області направлено адвокатський запит про надання документів. Тому після отримання відповідних документів вони будуть долучені до справи. Статтями 1217-1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на своє спадкове майно, в тому числі і вищевказану земельну ділянку складено не було. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавці, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги за законом залишились її дочка [PERSON] та син [PERSON] , який помер приблизно в 2008 році. Після смерті [PERSON] залишилось його двоє дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців на майно [PERSON] не залишилося. Згідно ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного терміну спадкоємці не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. На час смерті спадкодавця вона не проживала разом з ним та у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк також не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття частини спадщини. 06.12.2021 р. вона звернулася до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 06.12.2021 р. №649/02-31 завідувач Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомив їй, що оскільки вона не проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, нею був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним, нотаріус рекомендував їй звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] згідно з ст. 1272 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вона зазначає, що вона не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо, що її мати [PERSON] має у власності земельну ділянку (земельний пай). Вона вважала, що їй не потрібно приймати будь-яку спадщину, оскільки у її матері не було такої спадщини та не було чого приймати. Так само не приймали спадщини і інші спадкоємці, оскільки згідно витягу із спадкового реєстрі спадкова справа після [PERSON] не заводилась. У зв`язку з наведеним, вона не подавала своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Статтею 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Отже, строк на прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин та без його поновлення вона не може оформити спадщину своєї матері та успадкувати земельну ділянку. Вищезазначені причини пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини на її думку є поважними та можуть бути визнанні такими судом. Крім того, у зв`язку з помилкою в свідоцтві про її народження, існує необхідність встановлення факту родинних відносин між померлою [PERSON] та нею, оскільки в свідоцтві про її народження, вказане її прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Враховуючи вищезазначені обставини, з метою прийняття спадщини після [PERSON] виникла необхідність встановити родинні відносини між нею та [PERSON] , а саме: того, що вони є дочка та матір. Встановлення родинних відносин між нею та [PERSON] потрібне для прийняття нею спадщини як спадкоємцем першої черги, а також необхідне для мінімізації оподаткування спадщини, яку вона прийматиме, та у разі встановлення родинних відносин податок на отриману спадщину буде сплачуватись нею за нульовою ставкою. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Підтвердженням того, що [PERSON] та вона, дочка і мати є документи, додані до цієї заяви, зокрема свідоцтво про смерть, свідоцтво про народження та інші документи. Таким чином, є всі підстави для встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] . Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається, що він прийняв спадщину. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. На позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності, і вони пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги позивача визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горохівської сільської ради Обухівського району Київської області. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 09 грудня 1986 року [PERSON] склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Горохівської сільської ради Кагарлицького району, яким хату, все майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, взагалі, все те, на що вона матиме за законом та буде їй належати на день її смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] , обом порівну. Під час обговорення питання позивач та відповідачі вирішили, що питання спадщини необхідно вирішувати лише позивачу, оскільки відповідачі не мають наміру приймати спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними та такими, що пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа №6-148цс15). Відповідно до п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування. Суд оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про визнання даних обставин пропуску строку поважними, а тому позов підлягає до задоволення. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 30.11.2021 року виконкомом Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого в 25.05.1958 року на [PERSON] матір`ю зазначена [PERSON] . У державному акті на право приватної власності на землю власника зазначено як [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові для оформлення спадкових прав. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи встановлені судом обставини, факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, задоволення заяви не суперечить правам та інтересам заявників, відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод, та законних інтересів зацікавлених осіб. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення заяви та необхідності встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved