Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що судовим наказом Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2020 року з [PERSON] на її користь стягнені аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час суми, які сплачує відповідач за судовим наказом, не вистачає на потреби дитини, витрати на утримання дитини щомісяця зростають, це харчування, ліки, одяг, одяг книжки, необхідні побутові предмети, іграшки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини, просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позовна заява надійшла до суду 16.12.2021. Ухвалою Куликівського районного суду від 30.12.2021, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, заперечував проти стягнення з нього 1/4 частини заробітної плати на виплату аліментів, сплачувати 50% прожиткового мінімуму на дитину згоден. На даний час з нього за рішенням суду стягують аліменти на утримання позивачки до досягнення сином [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/6 частини доходу, тому при збільшенні розміру аліментів значного погіршиться його матеріальне становище. Судом встановлено, що 06 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. 16 жовтня 2020 року Куликівським районним судом було видано судовий наказ, яким стягнено з [PERSON] на користь заявниці аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. 18 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про виправлення помилки у судовому наказі від 16 жовтня 2020 року, винесеному суддею Куликівського районного суду Чернігівської області у цивільній справі № 737/775/20 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та зазначила, що відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому [PERSON] вважала, що в судовому наказі повинно бути зазначено саме про стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів доходу. Ухвалою Куликівського районного суду від 01 грудня 2020 року в задоволенні заяви [PERSON] про виправлення помилки у судовому наказі було відмовлено. . Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 24 грудня 2020 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 18 листопада 2020 року (з дня подачі позовної заяви до суду) і до досягнення дитиною [PERSON] 3-річного віку, тобто до [INFO] . Батьківство відповідача підтверджене свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 5). Факт проживання дитини з матір`ю не заперечується. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст . 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також вимоги закону на час розгляду справи в суді щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, слід збільшити до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки він має постійне місце роботи та стабільний дохід. З оглянутої судом цивільної справи № 737/775/20 вбачається, що позивачка у 2020 році мала волевиявлення на стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини його доходів, однак не отримала належної правової допомоги. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 13, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved