Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

В лютому 2021 року позивач звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за компенсацію житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач проживає зі своєю родиною в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач. Мешканці гуртожитку сплачують компенсаційні витрати до яких входять: компенсація витрат за вивіз сміття, споживання газу, користування гарячою водою та водовідведенням, користування електроенергією, розподіл природного газу, утримання і експлуатація гуртожитку та прибудинкової території, користування холодною водою та водовідведенням, сплата за опалення. Відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання щодо оплати за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим, з урахуванням остаточного змісту позовних вимог, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» заборгованість за компенсацію витрат по сплаті комунальних послуг та витрат з утримання і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території, розраховані за період з лютого 2020 по лютий 2021 року в розмірі 19102,88 грн, а також, 3 % річних на суму заборгованості, що становить 154,80 грн та пеню у розмірі 188,79 грн та сплачені судові витрати. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2021 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ухвали суду від 14.09.2021 було відмовлено в задоволенні клопотань [PERSON] про залучення у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Наглядової ради з питань розподілу і утримання житла у гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. В подальшому, на підставі ухвали суду від 19.11.2021 залучено до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, намагались надати пояснення з приводу нарахованих відповідачу сум до сплати. Вказували, що відмовляються від позовних вимог в частині стягнення 3 % річних на суму заборгованості, що становить 154,80 грн та пеню у розмірі 188,79 гр. Просили розглядати позов виключно в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 19102,88 грн. Наголошували, що відповідач відмовляється від вирішення питання про сплату заборгованості у позасудовому порядку. Відповідач проти задоволення позову категорично заперечувала. Наголошувала, що її було поселено до гуртожитку на законних підставах разом із сім`єю, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, позивач не звертався до відповідача з пропозицією про укладення договору на компенсацію витрат по утриманню будинку (гуртожитку) та прибудинкової території. Вважає, що витрати, які позивач покладає на мешканців, як то: витрати на проведення поточного та капітального ремонтів гуртожитку, допоміжних приміщень має нести власник гуртожитку, тобто, позивач. Також позивач звертала увагу на невірні розрахунки при обчисленні розміру компенсації витрат по утриманню і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території, оскільки приміщення першого поверху гуртожитку, здебільшого є житловими, вказувала на безпідставність інших нарахувань та неврахуванні позивачем якими саме послугами користується сім`я відповідача, безпідставності позовних вимог про стягнення суми пені та 3% річних від суми боргу. У задоволенні позову просила відмовити повністю. Третя особа [PERSON] направила до суду свої письмові пояснення в яких зазначила, що вселилась до кімнати №8 гуртожитку на законних підставах. З пропозицією про укладання договору на компенсацію витрат по утриманню будинку (гуртожитку) та прибудинкової території позивач не звертався. Вважає, що при обчисленні витратна утримання будівлі гуртожитку повинні враховуватись тільки ті послуги, які затверджені Положенням про гуртожитки, відтак, нарахування позивача є незаконними, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що з 01.04.2012 [PERSON] проживає в кімнаті гуртожитку [ADDRESS] разом з сім`єю: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] є Приватне акціонерне товариство «ТРЕСТ «КИЇВМІСЬКБУД-2». Кожного місяця позивач надає всім мешканцям гуртожитку повідомлення на сплату за проживання в гуртожитку, в якому зазначається компенсація витрат понесених комунальних послуг, а саме: електроенергія, холодне водопостачання, гаряче водопостачання, природний газ, опалення, вивіз сміття та витрати з утримання та експлуатації гуртожитку та прибудинкової території на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками" №498 від 20.06.2018. Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2017 року у справі 6-1367цс16. Вказав, що правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). За положеннями пункту 18 Примірного положення, яке було чинним, на момент вселення відповідача у вказаний гуртожиток, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього положення. Тобто, відповідач на момент вселення, розуміла, що бере на себе зобов`язання вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Згідно з п. 1.7 Положення про гуртожитки ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», проживання в шуртожитках товариства є платним. Слід також зазначити про наявність у власника гуртожитку права на встановлення розміру плати за проживання в гуртожитку самостійно на підставі та в порядку, визначеному самим власником відповідно до законодавства. Позивач вказував, що до компенсаційних витрат, понесених підприємством належать: вивіз сміття (компенсація даної витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); газ (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); електроенергія (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); холодна вода та водовідведення (компенсація витрати розраховується на кількість осіб, що фактично проживають в гуртожитку); опалення ( компенсація даної витрати розподіляється на опалювальну площу 1 кв.м., розрахунок включає в себе площу кімнати, помноженої на коефіцієнт місць загального користування). При цьому, витрати по утриманню і експлуатації гуртожитку та прибудинкової території розраховуються по фактично понесеним витратам позивача, які розподіляються на площу житлових кімнат та нежитлових приміщень гуртожитку у розрахунку на 1 кв.м. Розрахунок для мешканців складається з фактичної витрати 1 кв.м. помноженої на житлову площу кімнати. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач в крайній редакції позовних вимог стверджує, що заборгованість відповідача по сплаті послуг за період з лютого 2020 по лютий 2021 року, з урахуванням всіх сум, сплачених відповідачем становить 19102,88 грн. Разом з цим, згідно з інформацією щодо стану розрахунків між сторонами (а.с. 113-114, том 4), до суми заборгованості, яку просить стягнути позивач входить період розрахунків з 31.12.2018 по 12.02.2021. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, суд при ухваленні рішення бере до уваги докази щодо обсягу, вартості та факту надання житлово-комунальних послуг, наданих позивачем та частково бере до уваги заперечення відповідача щодо безпідставності та необґрунтованості вимог позивача до лютого 2020. Інші аргументи відповідача спростовуються матеріалами справи та не можуть бути враховані як підстава для звільнення її від сплати заборгованості за комунальні послуги. Відтак, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з лютого 2020 по лютий 2021. При цьому, слід зазначити, що під час судового розгляду у сторін не було розбіжностей в частині внесених відповідачем сум оплати комунальних послуг. Відтак, з відповідача до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 10388,18 грн (54938,18 грн (загальна сума нарахувань) за вирахуванням 44550,00 грн (загальна сума оплати, внесена відповідачем). Позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, позовні вимоги задоволено частково 10388,18 грн (54% від 19102,88 грн). Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 1225,80 грн.

Outcome: partial