Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

30.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] та після його смерті залишилася спадщина, до якої, окрім іншого майна, ввійшов майновий пай та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1.25 га. Разом з тим, в свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0133264 та державному акті про право приватної власності на землю серії IV -ВЛ № 021586 допущені помилки у прізвищі її брата, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». У свою чергу, помилка у правовстановлюючих документах на майновий пай та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, а саме - в прізвищі власника (« [PERSON] » замість « [PERSON] »), унеможливлює віднесення вказаного майна до спадкової маси та перешкоджає їй у реалізації права на спадщину. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] наступних правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0133264; державного акта на право приватної власності на землю серії ІУ-ВЛ № 021586. До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подавши до суду клопотання, в якому просить судовий розгляд проводити у його відсутності, а при вирішення справи покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер брат заявниці - [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] , до спадкової маси, окрім іншого майна, ввійшов майновий пай, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0133264 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1.25 га, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії IV -ВЛ № 021586. 17.06.2021 року [PERSON] звернулась до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області із усним зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно померлого [INFO] [PERSON] . Згідно «Роз`яснення про пропущення строку для прийняття спадщини» від 17.06.2021 р. № 526/01-16 її повідомлено про пропуск строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року у справі № 161/11334/21 [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] 1 (один) місяць, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Як зазначалось вище, до спадкової маси, окрім іншого майна, ввійшов майновий пай та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1.25 га. Разом з тим, в свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0133264 та державному акті про право приватної власності на землю серії IV -ВЛ № 021586 допущені помилки у прізвищі, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 350484 (копія до заяви додається) державний акт на право власності видано [PERSON] . Крім того, відповідно до державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 124465 та серії ЯЛ № 124466, державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] . Також, із технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області слідує, що вона виготовлялась для [PERSON] . Крім того, до даної технічної документації додано копії паспорту та РНОКПП, в яких зазначається прізвище [PERSON] , а не « [PERSON] ». Слід зазначити, що серія, номер, дата видачі паспорта [PERSON] зазначена у копії паспорта громадянина України збігається із даними в свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ № 0133264. Сукупність вищевикладених обставин свідчить, що як в свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), так і в державному акті про право приватної власності на землю серії IV -ВЛ № 021586 допущені помилки у прізвищі брата заявниці. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На переконання суду, наявність розбіжностей в написанні прізвища [PERSON] , який помер [INFO] , у правовстановлюючих документах на майновий пай та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, виникла внаслідок технічної помилки. При цьому, виправити дану у позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація свого права власності на спадкове майно. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved