Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за Кредитним договором № ТКФ 09.06.2017 804-2018 від 01.06.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , що становить 123 290,37 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.06.2018 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ТКФ 09.06.2017 804-2018, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 177 600,00 грн. Проте, вказані зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, кредитні зобов`язання відповідачем постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 08.07.2021 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 123 290,37 грн., з яких: 109 838,14 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 13 452,23 грн. - заборгованість по відсотках (в тому числі прострочені), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 10.08.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали від 10.08.2021 року була направлена судом на адресу відповідача, та повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявила, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» та [PERSON] , (після зміни прізвища - [PERSON] - св-во про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2018 року) було укладено Кредитний договір № ТКФ 09.06.2017 804-2018 з усіма супутніми змінами та доповненнями за умовами якого Позичальнику було надано кредит в розмірі 177 600,00 гривень на умовах платності та строковості зі строком користування до 30 травня 2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти, в т.ч. штрафні санкції (пені, штрафи), комісії. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та надав кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахункам. 10 липня 2020 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Договір №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору. Згідно умов Договору №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору сторони домовились визнати прострочену заборгованість по тілу строковою (п.1) та викласти Додаток №1 до Кредитного договору (Графік погашень) у новій редакції (п.2). 23 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Позичальником було укладено Договір №2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, згідно умов якого сторони домовились визнати прострочену заборгованість по тілу строковою (п.1) та викласти Додаток №1 до Кредитного договору (Графік погашень) у новій редакції (п.2). Встановлено, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов`язання порушила, кредитні кошти відповідачем не повернуто. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц визначено порядок застосування ЗУ "Про захист прав споживачів" та ЗУ "Про споживче кредитування" в різних проміжках часу. На час укладення кредитного договору чинним законодавством банкам не заборонялось встановлення комісії (винагороди) в договорах про споживче кредитування. У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог договору, у останньої утворилась заборгованість в розмірі 123 290,37 грн. станом на 08.07.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. На момент розгляду справи відповідач не сплатила зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № ТКФ 09.06.2017 804-2018 від 01.06.2018 року у розмірі 123 290,37 грн., з яких: 109 838,14 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 13 452,23 грн. - заборгованість по відсотках (в тому числі прострочені). Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved