Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що 22.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 5052 про стягнення з нього на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 20 605, 00 грн, що виникла за кредитним договором № 08578-12/2019, укладеним між ним та ТзОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, без дотримання норм Закону України «Про нотаріат», оскільки такий вчинено всупереч безспірності заборгованості та всупереч Порядку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, що призвело до порушення його майнових прав та інтересів. Відповідач ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не подало нотаріусу для вчинення виконавчого напису доказів безспірності заборгованості за кредитним договором, не подало оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, виписки з банківського рахунку стосовно заборгованості та доказів надсилання та отримання письмової вимоги (повідомлення). Крім того, він не отримував повідомлень про зміну кредитора чи відступлення прав грошової вимоги ТзОВ «ФК «Інвеструм» відповідачу. Оскільки виконавчий напис № 5052 від 22.05.2021 вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, просить позов задовольнити та визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 908, 00 грн сплаченого судового збору та 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 10.11.2021 задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову, ухвалено зупинити стягнення з [PERSON] за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 5052 від 22.05.2021. Ухвалою судді від 15.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначеного судовий розгляд. Залучено до розгляду справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксану Федорівну, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм». 14.12.2021 представник ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. Кредит в сумі 5000,00 грн. надавався [PERSON] ТзОВ «ФК «Інвеструм» строком на 30 днів з 15.12.2019 до 13.01.2020 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору № 08578-12/2019. 04.12.2020 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № ІКК-1 від 04.12.2020, відповідно до якого відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги в тому числі і до позивача. Позивачу надсилались письмові претензії за кредитним договором, однак такі залишилися без належного реагування. Заперечив покликання позивача про те, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості, оскільки відповідне право, за захистом якого відповідач звернувся до нотаріуса повинно існувати на момент звернення. Також у відзиві зазначено, що ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» при зверненні до нотаріуса подано всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме було подано оригінал кредитного договору та надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 08578-12/2019 від 15.12.2019, виключно за грошовими сумами простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі мають безспірний характер та є обов`язковими. Крім цього, Товариство заперечило розмір витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що сума витрат та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Ухвалою суду від 20.12.2021 судове засідання у цивільній справі відкладено до 07.02.2021. 24.12.2021 адвокат Бородійчук Д.О. в інтересах [PERSON] скерував клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме просив долучити копію договору про надання правової допомоги № 845-ФО від 04.11.2021, укладеного між адвокатом Бородійчуком Д.О. та [PERSON], копію квитанції № 01-04/11/21 про отримання адвокатом Бородійчуком Д.О. від [PERSON] грошових коштів у розмірі 5 000, 00 грн за надання правової допомоги в отриманні доказів, підготовці та веденні справи щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, копію акту наданих послуг № 1-1 від 20.12.2021. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник адвокат Бородійчук Д.О. скерував до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, однак у поданому на адресу суду відзиві просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. В судове засіданні треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», не з`явилися, хоча повідомлялися у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оскільки у судове засідання 07.02.2022 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті дійшов такого висновку. Суд встановив, що 15.12.2019 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 08578-12/2019, відповідно до п. 1.1. якого, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13.01.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 1.3. договору визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 620, 5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,70 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. З пункту 2.5. договору вбачається, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 08578-12/2019 від 15.12.2019, строк, на який надано кредит - 30 днів; сума кредиту - 5 000,00 гривень; фіксована процентна ставка за день користування - 1,70 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 2 550, 00 гривні; всього до оплати - 7 550,00 гривень. 22.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 5052 щодо стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 08578-12/2019 від 15.12.2019, укладеним з ТзОВ «ФК «Інвеструм», правонаступником всіх прав та обов`язків за договором відступлення права вимоги № 1КК-1 від 04.12.2020 якого є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованості, сума якої становить 20 605, 00 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 205, 00 гривень; строкова заборгованість за пенею 9 400, 00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить - 21 535, 00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 22.05.2021. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. 01.11.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 5052, вчиненого 22.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та розпочато процедуру примусового виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999, №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 04.03.2015 в справі №6-27цс15, від 11.03.2015 в справі №6-141цс14. Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем [PERSON] , заборгованість ним оспорюється та не визнається. Вказана обставина свідчить, про те що між сторонами існує спір щодо факту наявності заборгованості за кредитним зобов`язанням, тому не вбачається ознак його безпірності. При цьому, відповідачем в ході розгляду даної справи не подано доказів протилежного. Крім того, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172, в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 22.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору від 15.12.2019, укладеного між позивачем та ТзОВ «Інвеструм» у простій письмовій формі. Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки кредитний договір між позивачем та ТзОВ «ФК «Інвеструм» не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий вчинений з порушенням діючого законодавства. Крім цього, ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» не було надано доказів отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 08578-12/2019 від 15.12.2019. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не доведено правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису відносно [PERSON] за кредитним договором. Відтак такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, що не позбавляє кредитора права на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19. Як зазначено вище позивач просить стягнути з відповідача 5 000, 00 грн. витрат на професійну правову допомогу. На підтвердження вказаних витрат до суду адвокатом Бородійчуком Д.О. було подано такі письмові докази, які описано вище, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 845-ФО від 04.11.2021, укладеного між адвокатом Бородійчуком Д.О. та [PERSON], копію квитанції № 01-04/11/21 про отримання адвокатом Бородійчуком Д.О. від [PERSON] грошових коштів у розмірі 5 000, 00 грн за надання правової допомоги в отриманні доказів, підготовці та веденні справи щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, копію акту наданих послуг № 1-1 від 20.12.2021. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. ст.137, 141 ЦПК України суд враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. Також позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. за звернення до суду з позовною заявою та 454 грн. за звернення з заявою про забезпечення позову, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved