Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Іноземного підприємства «Інвестиційна компанія «Гарант-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті», третя особа: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на початку липня 2021 року він випадково дізнався, що на будинок, який належить йому на праві власності було накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 23 серпня 2012 року, виданої ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у виконавчому провадженні, в якому позивач ніколи не був стороною. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.07.2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Крюківщинської сільської ради №3/24 від 30.05.2012 року, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», № 34976678 від 27.07.2012 року, реєстраційний номер 37149929, [PERSON] є єдиним законним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 липня 2012 року. Право власності позивача на будинок станом на час звернення з позовом до суду підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 264168238 від 02.07.2021 року. Вказана довідка містить дані про арешт: Реєстраційний номер обтяження 12912224 від 23.08.2012 р. Підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33984274, 23.08.2012 р. ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, головний державний виконавець Міщенко Л.М. З моменту набуття права власності, будинок не був предметом судового спору, право власності/користування на нього нікому не передавалось, будь-якого виду застави, іншого обтяження не існувало, як і не існувало будь-яких інших юридичних фактів щодо позивача, що навіть теоретично могли б стати причиною арешту Будинку. Оскільки підстави для відкриття виконавчого провадження та номер виконавчого провадження позивачу не відомі, жодних судових рішень, постанов чи ухвал позивач не отримував, а інформація в Інформаційній довідці є дуже обмеженою. Позивач не є стороною виконавчого провадження, тому не має доступу до його матеріалів. З Єдиного державного реєстру судових рішень позивач з`ясував, що арешт був накладений на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 13 серпня 2012 р. у справі № 18/078-12. Позивач не був стороною у вказаній господарській справі, але на момент накладення арешту був власником будинку, однак в ухвалі господарського суду арешт був накладений на майно ТОВ «Інфініті» (боржник у виконавчому провадженні), у якого позивач придбав це майно. 13 серпня 2012 р. ухвалою господарського суду Київської області у справі № 18/078-12 за позовом Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» було, крім іншого, накладено арешт на Будинок. При цьому Суд встановив стягувача та божника без прийняття до уваги, що станом на момент прийняття ухвали Позивач вже вільно та відкрито користувався на законних підставах Будинком та був його власником. Незважаючи на те, що боржник за виконавчим провадженням та відповідач у справі № 18/078-12 (ТОВ «Інфініті») не було власником Будинку, арешт було накладено. 09 грудня 2014 року рішенням господарського суду Київської області у справі № 18/078-12 позов було задоволено. При цьому, суд допустив процесуальне правонаступництво, оскільки позивача у справі - Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» було перейменоване в Іноземне підприємство «Інвестиційна компанія «Гарант- Капітал». 31 березня 2015 року Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 18/078-12 ухвалу Господарського суду Київської області від 13.08.2012 року у справі №18/078-12 про накладення арешту на майно скасовано, відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініті" передати Іноземному підприємству "Інвестиційна компанія "Гарант-Капітал" в іпотеку будівлі, в тому числі Будинок Позивача. Касаційна скарга не подавалась, рішення вступило в законну силу. Позивач у позові посилався на те, що арешт будинку був незаконний з самого початку, на сьогодні відсутня підстава і потреба в арешті даного майна. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просив звільнити з-під арешту майно, а саме будинку [ADDRESS] , який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33984274 від 23.08.2012 року Відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та зареєстрований 23.08.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12912224. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. У судове засідання представники відповідачів Іноземного підприємства «Інвестиційна компанія «Гарант-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За відсутності у позивача заперечень суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.07.2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Крюківщинської сільської ради №3/24 від 30.05.2012 року, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», № 34976678від 27.07.2012 р., реєстраційний номер 37149929, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ухвали Господарського суду Київської області від 13 серпня 2012 р. у справі за позовом Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» було накладено арешт на будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33984274 від 23.08.2012 року Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, реєстратором Київська обласна філія ДП «Інформаційний центр» МУЮ було внесено запис до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.08.2012 р., під реєстраційним номером обтяження № 12912224, за яким накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] . 31 березня 2015 року Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 18/078-12 ухвалу Господарського суду Київської області від 13.08.2012 року у справі №18/078-12 про накладення арешту на майно скасовано, відмовлено у вдоволенні позову про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініті" передати Іноземному підприємству "Інвестиційна компанія "Гарант-Капітал" в іпотеку будівлі, в тому числі будинок, що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно вимог ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи що накладений арешт на житловий будинок порушує права позивача [PERSON] , як власника відповідного майна, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення. Тому аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Судові витрати, суд покладає на відповідачів у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 15, 16, 321, 386, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved