Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про скасування усиновлення, яку уточнювала (а.с.1-2,53-54). В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 19.06.2017 року нею була усиновлена дитина чоловіка - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з батьком. З липня 2021 року вони з чоловіком [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини. Її чоловік подав заяву про розірвання шлюбу. Після усиновлення нею [PERSON] їх стосунки почали псуватись. Дитина проявляє неповагу до неї як до матері, кричить на неї, принижує її, говорить, що не вважає її матір`ю. Батько дитини підтримує в цьому дочку. Вважає, що не може виховувати дитину за таких обставин. На підставі наведеного просить скасувати усиновлення нею - [PERSON] неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та виключити з актового запису про народження дитини відомості про неї як матір дитини. Ухвалою судді від 06.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання, зобов`язано виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати висновок щодо доцільності (або недоцільності) скасування усиновлення громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області (а.с.20,21). Позивач у судовому засіданні обставини, викладені в позовній заяві підтримала, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, вказав, що відносини між позивачем та дитиною зіпсувались, [PERSON] не спілкується з позивачем. Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечувала, вказала, що скасування усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що позивач на позовних вимогах наполягає, а відповідач проти позову не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, опитавши неповнолітню дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15.04.2016 року (а.с.11). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 року по справі № 182/3423/21, шлюб між ними розірвано (а.с.63-65). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2017 року ухваленому по справі № 182/1574/17 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про усиновлення (а.с.13-14) заяву [PERSON] задоволено; вирішено усиновити громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області малолітню [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Нікополь Дніпропетровської області; матір`ю дитини записати громадянку України [PERSON] , [INFO] , уродженку села Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інше залишити без змін; зобов`язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини № 488 складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 02.06.2006 року. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12.07.2017 року (а.с.12), актовий запис за № 488 щодо народження [INFO] [PERSON] , її батьками записані: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] ». Вказане також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.28-30 - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, а.с.31- копія актового запису про народження №488). Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Суд вправі скасувати усиновлення дитини при відсутності винної поведінки усиновителя, коли в силу обставин, що не залежать від усиновителя, не склались відносини, що необхідні для нормального розвитку і виховання дитини. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача. На виконання ухвали суду від 06.09.2021 року, виконавчий комітет Нікопольської міської ради до суду надав Висновок № 03-15 від 07.10.2021 року про доцільність скасування усиновлення [PERSON] неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається наступне (а.с.59,60). Після усиновлення [PERSON] , стосунки з [PERSON] поступово почали псуватися. Дівчина почала проявляти неповагу до [PERSON] , як до матері, припинила прислухатися до неї, дозволяла собі кричати на неї, принижувала її. Чоловік [PERSON] [PERSON] підтримував всі дії [PERSON] . З Діаною [PERSON] не проживає на даний момент, дитина не хоче бачити та спілкуватися з нею. Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради проведено роботу з [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] та встановлено, що дійсно стосунки між ним дуже напружені та зіпсовані. Врахувавши викладене, вважають, скасування усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , громадянкою України [PERSON] є доцільним. Опитана в судовому засіданні неповнолітня дитина [PERSON] пояснила, що вона з позивачем сварилась, позивач не є її рідною матір`ю. Вона не хоче мати нічого спільного з позивачем, хоче бути тільки з батьком. Відносини остаточно зіпсувались з серпня 2021 року. Для неї [PERSON] чужа людина. Судом було встановлено, що після усиновлення дитини [PERSON] , стосунки з [PERSON] зіпсувалися, дівчина проявляє неповагу до позивача як до матері, позивач тривалий час не спілкується з дитиною, яка проживає з батьком. Згідно пояснень відповідача, він проти позову щодо скасування усиновлення не заперечує. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, між усиновлювачем та усиновленою дитиною незалежно від її волі, склалися стосунки, які роблять неможливим виконання позивачем батьківських обов`язків, непорозуміння та сварки під час подружнього життя, в подальшому розрив сімейних відносин вплинули на спілкування усиновлювача з донькою. На сьогоднішній день спілкування між ними припинилося, теплі родині відносини та почуття взаємоповаги між ними відсутні, позивач жодним чином не впливає на виховання дитини, не має батьківського авторитету для неї. Вони є чужими один для одного людьми та називаються матір`ю та донькою лише формально. Суд приймає позицію неповнолітньої дитини [PERSON] , яка в судовому засіданні пояснила, що не заперечує про скасування її усиновлення позивачем, підтвердила викладене в позові. Враховуючи викладене, те, що стосунки між позивачем та дитиною виключають участь позивача у житті дитини, те, що дитина свідомо не хоче спілкувати з позивачем як з матір`ю, суд вважає за можливе позов задовольнити, скасувати усиновлення громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою села Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області, неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, виключити з актового запису про народження дитини №488, складеного 02.06.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, відомості про [PERSON] , як матір дитини та зобов`язати Нікопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до зазначеного актового запису.

Outcome: approved