Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТА» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання внести до трудової книжки запис про звільнення та видати трудову книжку. З позовної заяви вбачається, що позивач 08.05.2020 відправила на адресу ТОВ «АТА» письмову заяву про звільнення її з займаної посади з 12.05.2020 у зв`язку з терміновим переїздом до іншого міста. Разом із заявою було направлено письмову згоду на пересилання трудової книжки. 01.06.2020 позивачем повторно направлено на адресу ТОВ «АТА» рекомендовані листи з вимогою про повернення трудової книжки. Позивач вказує, що не дивлячись на отримання від неї заяви про звільнення за власним бажанням та відсутністю її на робочому місці з 12.05.2020 по теперішній час, відповідач не звільнив її та не повернув трудову книжку. З цих підстав позивач просить: - визнати припиненими трудові відносини між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТА» з 12.05.2020, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади бухгалтера ТОВ «АТА» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АТА» внести до трудової книжки [PERSON] запис про звільнення з посади бухгалтера на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП та видати трудову книжку; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 05.11.2021 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено право відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву. Сторони справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач та її представник - адвокат Перебийніс С.В. з`явились у судове засідання 30.08.2021, позовні вимоги підтримали. У подальшому у судові засідання не з`явилися. Відповідно до поданої раніше заяви представника позивача просять розгляд даної справи проводити без їх участі, за наявними матеріалами справи. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення не висловлювали. Представник відповідача у судове засідання неодноразово не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] з 23.05.2017 прийнята на роботу в ТОВ «АТА» на посаду бухгалтера, що підтверджується наказом від 22.05.2017 № 23-К (а.с. 85). У зв`язку із введенням карантину через поширення коронавірусної інфекції 22.04.2020 [PERSON] звернулась до ТОВ «АТА» із заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 16 календарних днів з 23.04.2020 (а.с. 14). Указану заяву позивач надіслала на адресу ТОВ «АТА» (вул. Північно-Сирецька, 1/3, м. Київ, Київська область), що підтверджується експрес-накладною № 59000505706325 від 22.04.2020 (а.с. 14а). Відповідно до наказу ТОВ «АТА» від 22.04.2020 № 4-В [PERSON] у період з 23.04.2020 до 08.05.2020 (16 календарних днів) перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 58). З урахуванням того, що 9 травня був святковим (неробочим) днем, наступний робочий день після закінчення відпустки [PERSON] був 12.05.2020. Однак 08.05.2020 [PERSON] звернулася до ТОВ «АТА» із заявою про її звільнення із займаної посади з 12.05.2020 у зв`язку із переїздом по догляду за хворими батьками та з заявою про направлення на адресу відділення Нової пошти № 1 м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області заповнену належним чином її трудову книжку. Указані заяви позивач надіслала на адресу для листування ТОВ «АТА» (вул. Північно-Сирецька, 1/3, м. Київ, Київська область), що підтверджується експрес-накладною № 59000510750321 від 08.05.2020 (а.с. 8а, 8, 9). Указане відправлення отримано одержувачем [PERSON] 12.05.2020 (а.с. 10). Водночас [PERSON] із займаної посади звільнена не була. Оскільки на робоче місце в ТОВ «АТА» позивач не з`явилася, відповідачем складалися акти про відсутність працівника на роботі (а.с. 18-57). 01.06.2020 [PERSON] повторно звернулася до ТОВ «АТА» з вимогою про повернення її трудової книжки, зазначивши про те, що у разі невиконання даної вимоги до 05.06.2020 вона буде звертатись до суду (а.с. 11). Указану вимогу [PERSON] надіслала на адресу місцезнаходження юридичної особи ТОВ «АТА» (вул. Басейна, 9, кім. 3, м. Київ), а також на адресу ТОВ «АТА» для листування (а/с 24, м. Київ, 04136), що підтверджується інформацією про відправлення рекомендованих відправлень №№ 1940202569494, 1940202569508 (а.с. 12). Однак поштове відправлення № 1940202569508 адресат з відділення не забрав (а.с. 13), інформації щодо вручення ТОВ «АТА» поштового відправлення № 1940202569494 позивач не надає. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що [PERSON] у передбаченому законом порядку зверталася до ТОВ «АТА» із заявою про її звільнення із займаної посади за власним бажанням. Крім того, відсутні сумніви у тому, що з 12.05.2020 до теперішнього часу позивач була відсутня на робочому місці. Однак [PERSON] не була звільнена та трудову книжку їй відповідачем повернуто не було. [PERSON] раніше зверталася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «АТА» про витребування трудової книжки (судова справа № 699/522/20), однак ухвалою суду від 21.04.2021 указану позовну заяву було залишено без розгляду за заявою позивача. Під час розгляду справи № 699/522/20 ТОВ «АТА» було подано відзив на позов, копію якого позивач долучила до матеріалів цієї справи. За змістом вказаного відзиву між [PERSON] та ТОВ «АТА» було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За період перебування [PERSON] у відпустках (щорічній з 08.04.2020 до 22.04.2020 та без збереження заробітної плати з 23.04.2020 до 08.05.2020) головним бухгалтером підприємства було виявлено помилку в роботі, у зв`язку з чим підприємство понесло збитки. Документального підтвердження відсутності [PERSON] на робочому місці до підприємства не надходило, тому ТОВ «АТА» має право звільнити відповідача на підставі прогулу. Крім того, зазначили, що заяву [PERSON] від 08.05.2020 на звільнення не отримували. На наданій копії квитанції про відправлення не має підпису про вручення, а у накладній № 1940202569494 містяться виправлення прізвища відправника, тому вказані докази є неналежними. Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань та є обов`язковими відомостями при реєстрації юридичної особи. У ст. 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місце знаходженням відповідача ТОВ «АТА» є адреса: вул. Басейна, 9, кім. 3, м. Київ. Водночас відповідно до змісту вказаного відзиву адресою для листування з ТОВ «АТА» є: вул. Північно-Сирецька, б 1-3, а/с 24, м. Київ. Разом з тим у даній справі відповідач правом подати відзив не скористався, свою позицію щодо обставин справи жодним чином не висловив. Установивши вказані обставини суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За змістом статті 22 КЗпП будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 КЗпП трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно зі ст. 231 КЗпП у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу). Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 232 КЗпП. Відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початок перебігу місячного строку звернення до суду у даному спорі для працівника повинен починатися з дня видачі працівнику трудової книжки. З огляду на те, що трудова книжка на час розгляду справи судом відповідачем не видана і не надіслана на вказану позивачем адресу, передбачений статтею 233 КЗпП строк звернення до суду позивачем не було пропущено. У пункті 4 частини першої ст. 36 КЗпП визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Передбачений частиною першою ст. 38 КЗпП загальний порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Однак у даному випадку [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про її звільнення з займаної посади у зв`язку з її переїздом по догляду за хворими батьками, проте відповідного медичного висновку про догляд за хворим членом сім`ї до вказаної заяви, а також до матеріалів справи, позивач не додала. Уповноважена особа ТОВ «АТА» не здійснила звільнення [PERSON] із займаної посади ні у строк, про який просила позивач, ні за два тижні після отримання відповідної заяви про звільнення. Разом з тим, позивач довела факт її переїзду з м. Києва до м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області, що є підставою для розірвати трудового договору з [PERSON] у той строк, у який остання просила у своїй заяві. Згідно зі змістом позовних вимог позивач просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «АТА» 12.05.2020, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади бухгалтера ТОВ «АТА» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП. Ураховуючи вищевикладені висновки, трудові відносини між сторонами слід визнати припиненими за бажанням працівника на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП з 12.05.2020. Таким чином у вказаній частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги зобов`язати ТОВ «АТА» внести до трудової книжки [PERSON] запис про звільнення з посади бухгалтера на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП та видати трудову книжку слід зазначити наступне. Передбачений ч. 3 ст. 38 КЗпП порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає видачу роботодавцем наказу за заявою працівника. Відповідно до положень статей 47, 48 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 (далі - Постанова). Згідно з п.п. 2, 3, 4 Постанови при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно до положень п. 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки, крім іншого, вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Положеннями п. 2.3 Інструкції встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно з п. 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Відповідно до п. 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. З огляду на вищевказане позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання ТОВ «АТА» внести до трудової книжки позивача запису про звільнення з посади бухгалтера на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП та щодо видачі трудової книжки також підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат у справі суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до частин 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн, сплаченого за подачу позовної заяви. Разом з тим, згідно з частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. З договору про надання правничої допомоги від 22.04.2021 вбачається, що адвокат Перебийніс С.В. надає позивачу [PERSON] правничу допомогу, яка полягає у представництві клієнта в суді у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «АТА» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання внести до трудової книжки запису про звільнення та видачі трудової книжки (п. 1). Відповідно до змісту Додатку до договору про надання правничої допомоги від 22.04.2021 сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом вказаної в договорі і визначеної дорученням правничої допомоги, у розмірі 2000,00 грн. (п. 1). Сторони погодили вартість винагороди адвокату за його участь у судовому засіданні у розмірі 500 грн. за одне засідання. Позивач у позові зазначала, що витрати, які вона вже понесла у зв`язку з розглядом справи, складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн., попередній розрахунок розміру судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 3000,00 грн. На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. позивач надала квитанцію від 06.05.2021 № 19 про сплату 2000,00 грн. (а.с. 65) та квитанцію від 30.08.2021 № 21 про сплату 500,00 грн. (а.с. 81). Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу у вказаному до стягнення розмірі в повній мірі відповідає принципу їх співмірності зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та розумності їхнього розміру. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, крім суми сплаченого судового збору необхідно також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правову/правничу допомогу, які дорівнюють 2500,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved