Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 14900,00 доларів США та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.03.2018 позивач [PERSON] позичив відповідачеві [PERSON] кошти в сумі 14900,00 доларів США. Відповідач згідно наданої ним письмової розписки зобов`язався повернути позичені кошти до 05.10.2018. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання щодо повернення боргу, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бездітний І.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 76-77), просили позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чуприна О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях (а.с. 66-68). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що як вбачається зі змісту розписки, [PERSON] лише взяв на себе зобов`язання взяти у борг у [PERSON] кошти в сумі 14900 доларів США. Факт того, що в момент написання розписки [PERSON] фактично отримав вище зазначену суму не відображено ні в змісті розписки, ні будь-якими доказами у справі. Крім того, за змістом розписки зазначену суму [PERSON] повинен був повернути або [PERSON] або [PERSON] , що свідчить про те, що право вимоги коштів належить не лише [PERSON] , а й [PERSON] . Крім того, що [PERSON] у підписанні договору позики участі не приймав, тому неможливо вважати, що всі сторони погодились з умовами договору та висловили своє вільне волевиявлення відносно його умов. Факт того, що в момент написання розписки кошти [PERSON] не передавались підтверджується показами [PERSON] та приписом - без обв`язку по віддачі коштів. Відсутність підпису одного з учасників договору є підтвердженням факту, що кошти в момент написання розписки не передавались [PERSON] і відповідно такий договір неможливо вважати укладеним, а тому він не породжує правових наслідків (ухвала ВССУ від Ю,09.2015 у справі № 6-22599св15) і тому не потребує визнання недійсним. Сторони займалися підприємницькою діяльністю, у позивача був зошит, де він зазначав суми коштів, які надавав [PERSON] та які останній повертав. Третя особа [PERSON] , який був також допитаний в судовому засіданні в якості свідка, просив позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у письмових поясненнях (а.с. 131-132). Суду пояснив, що 01.03.2018 йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що він знаходиться у [PERSON] , який позичив у нього грошові кошти в сумі 14900 доларів США, на підтвердження чого написав боргову розписку. Однак, після отримання коштів у борт та написання розписки, [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням вказати в борговій розписці довірену особу, якій, у випадку відсутності [PERSON] у м. Вінниці, [PERSON] може повернути борг. Оскільки він знав і [PERSON] і [PERSON] , то погодився, щоб [PERSON] повернув йому кошти. На даний час [PERSON] коштів по вказаній розписці не повертав. Однак, [PERSON] запропонував в рахунок часткового погашення існуючого боргу по розписці у розмірі 14900 доларів США, передати у власність [PERSON] належну йому 1/9 частку у власності на квартиру [ADDRESS] . На таку пропозицію [PERSON] погодився. [PERSON] посвідчив видану на його ім`я довіреність, якою уповноважив вчиняти від його імені усі дії пов`язані оформленням документів необхідних для дарування, в тому числі і подарувати [PERSON] всю належну [PERSON] частку вищевказаної квартири. Однак, які тільки був зібраний необхідний пакет документів для відчуження зазначеної частки в квартирі, від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудика В.В., стало відомо, що [PERSON] скасував видану довіреність. За період з 01.03.2018 до сьогодні, [PERSON] по вищевказаній борговій розписці будь-яких коштів ні йому, ні [PERSON] не сплатив. Свідок [PERSON] , який є батьком відповідача, суду пояснив, що з позивачем знайомий, оскільки він є партнером його сина по бізнесу. [PERSON] дав гроші його синові на розвиток бізнесу. [PERSON] написав розписку 01.03.2018, бо до нього приїхав позивач і наполягав на поверненні грошей. Як батько, він особисто підписував вказану розписку, однак при цьому гроші позивачем відповідачу не передавалися. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був свідком того, як у вересні 2020 року відповідач здійснив наїзд автомобілем на позивача, оскільки [PERSON] має борг перед [PERSON] . Також свідок пояснив, що він був присутній при розмові між [PERSON] та [PERSON] щодо повернення боргу, на що останній повідомив, що борг буде провертати частинами. Під час написання розписки та передачі грошів він не був присутній. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем знайомий близько 10 років, а з відповідачем близько 6 років. [PERSON] йому повідомив, що [PERSON] заборговував йому кошти у розмірі 14000 доларів США. У вересні 2020 року він був свідком того, як [PERSON] повідомляв [PERSON] , що поверне кошти. При написанні розписки свідок особисто присутнім не був. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2016 році розірвано. У її колишнього чоловіка [PERSON] та [PERSON] був спільний бізнес. [PERSON] повідомляв їй, що [PERSON] заборгував йому гроші, однак яка це сума коштів їй невідомо. Також, зазначила, що при написанні розписки вона не була присутня, тому по вказаному факту нічого повідомити не може. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усний договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 14900,00 доларів США та зобов`язався повернути гроші до 05 жовтня 2018 року, про що 01.03.2018 написав відповідну письмову розписку (а.с. 3). Оригінал розписки міститься в матеріалах справи (а.с. 159). Згідно даних НБУ офіційний курс долара США до української гривні станом на 19.10.2020 складає за 1 долар США 28,3649 грн. (а.с. 6). Однак відповідач [PERSON] у вказаний в розписці строк - 05 жовтня 2018 року, а також до теперішнього часу не повернув позичені кошти [PERSON] та ухиляється від виконання свого зобов`язання. На неодноразові нагадування позивача про повернення боргу відповідач ніяк не реагував, чим завдавав позивачу збитків, тому позивачем на адресу відповідача 25 вересня 2020 року було направлено письмову вимогу про повернення позики, яка залишена відповідачем без відповіді та реагування (а.с. 4). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, з правочинів та договорів. Згідно статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047\~ЦК України\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Матеріали справи не місять доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] написав розписку під тиском чи не розуміючи значення своїх дій. Зважаючи на передбачену чинним законодавством презумпцію правомірності правочину, [PERSON] , заперечуючи передачу йому грошових коштів за договором позики, не був позбавлений можливості оспорювати чинність такого правочину шляхом пред`явлення відповідного позову, однак таким правом не скористався. Крім того, [PERSON] не звертався до [PERSON] з вимогою про повернення йому боргової розписки, з підстав не отримання вказаних у розписці грошових коштів. Також договір позики від 01.03.2018 не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Оригінал розписки від 01.03.2018 міститься в матеріалах справи (а.с. 159), тому наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики та є єдиним доказом передачі коштів. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що між сторонами відсутні правовідносини позики і що визначену в розписці суму коштів позивач відповідачу не передавав, оскільки відповідач не надав суду належних доказів в підтвердження вказаних обставин, а також суд вважає, що обставини позики між сторонами підтверджуються письмовою розпискою відповідача від 01.03.2018, яка написана ним власноручно. Покази свідків щодо відсутності між сторонами правовідносин позики суд також відхиляє, оскільки їхні покази не підтверджені жодним письмовим доказом. Враховуючи вищезазначене,\~суд зазначає,\~що кошти,\~отримані у\~позику,\~не повернуті\~відповідачем та,\~враховуючи встановлену\~статтею 204\~ЦК України\~презумпцію правомірності\~правочину,\~наявні правові\~підстави для\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача [PERSON] \~заборгованості у\~валюті,\~визначеній договором\~позики. Відповідач не довів належними доказами того факту, що після написання ним розписки від 01.03.2018 він повернув позивачу суму, вказану у цій розписці, тому встановленим є факт невиконання вказаного у розписці грошового зобов`язання, що виникло з договору позики, його розмір та валюта, і факт його прострочення, - що є підставою як для стягнення суми боргу. З огляду\~на вказані\~вище норми\~права,\~встановлені в\~судовому засіданні\~фактичні обставини\~справи та\~надані докази,\~суд вважає\~обґрунтованими позовні\~вимоги позивача\~ [PERSON] \~про стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] \~боргу в\~розмірі 14900,00\~доларів США, що еквівалентно 422637,01 грн. (чотириста двадцять дві тисячі шістсот тридцять сім гривень 01 коп.), згідно курсу НБУ, станом на момент подачі позовної заяви. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4226,40 грн. та судовий збір за заявою про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved