Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в якому просив припинити право спільної часткової власності за [PERSON] та виділити йому в окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю 1/3 частину нежитлової будівлі по [ADDRESS] , що становить магазин літ. «А-1», який складається з: торгового залу площею 54,6 кв.м., складу площею 30,7 кв.м., складу площею 44,0 кв.м., кабінету площею 11,9 кв.м., тамбуру площею 2,6 кв.м. - загальною площею 143,8 кв.м., та вбиральню літ. «Б-1» площею 3,6 кв.м., огорожу № 1. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником магазину, що становить 1/3 частину нежитлової будівлі, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на відокремленій земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності. Вказана частина його нежитлової будівлі становить відокремлене нежитлове приміщення з окремим входом. Співвласником іншої частини нежитлової будівлі є [PERSON] , якому належить 7/25 частин усього об`єкту, а третьої частини об`єкту власником була [PERSON] (29/75), яка відчужила свою частину на користь [PERSON] . На даний час у позивача виникла необхідність у заставі його частини будівлі, однак він не має можливості розпорядитися нею, оскільки така частина майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї. Укласти нотаріально посвідчений договір про виділ його частки у натурі неможливо, оскільки після виділення в окремий об`єкт частки [PERSON] сума ідеальних часток співвласників нерухомого майна, що залишилось, не складає одиницю. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 23.10.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 02.12.2021, яке було відкладене на 30.12.2021. 30 грудня 2021 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 09.02.2022. У судове засідання позивач та його представниця [PERSON] не з`явилися, 09.02.2022 від представниці позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 80, 81). Відповідач у судове засідання не з`явився, 06.12.2021 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 65). У судове засідання не з`явився представник третьої особи, 08.02.2022 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 79). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про виділення в натурі частки нерухомого майнапідлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить майно, яке складається з 1/3 частини магазину «[INFO]», а саме: торговий зал площею 57,9 кв.м., підсобне приміщення № 1 площею 12,3 кв.м., підсобне приміщення № 2 площею 29,7 кв.м. та підсобне приміщення № 3 площею 43,6 кв.м., всього загальною площею 143,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом свідоцтва від 31.08.2000 за № [NUMBER] (серія [NUMBER]) (а.с. 8). Згідно довідки, виданої 28.08.2021 Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», за адресою: вул. Покровська, 12, м. Решетилівка Полтавської області (стара адреса: вул. Леніна, 12, смт Решетилівка Полтавської області), в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 7 за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/3 частку майна (а.с. 9). З технічного паспорту на магазин по [ADDRESS] , який виготовлений станом на 03.09.2021 на замовлення позивача [PERSON] , встановлено, що магазин складається з будівель та споруд: вбиральні літ. «Б-1» площею 3,6 кв.м., огорожі № 1, магазину літ. «А-1», який складається з «торгового залу площею 54,6 кв.м., складу площею 30,7 кв.м., складу площею 44,0 кв.м., кабінету площею 11,9 кв.м., тамбуру площею 2,6 кв.м. - загальною площею 143,8 кв.м. (а.с. 10-13). Відповідно до довідки, виданої 13.09.2021 ФОП [PERSON] , загальна площа магазину літ «А-1», що розташований за адресою: [ADDRESS] , змінилась у зв`язку з демонтажем кухонного вогнища, встановленням перегородок та проведених оздоблювальних робіт. Вбиральня літ «Б-1» та споруда: огорожа № 1 не відносяться до самочинного будівництва (а.с. 14). Згідно державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 036932, земельна ділянка площею 0,0219 га на території с. Решетилівка Решетилівської селищної ради належить приватному підприємцю [PERSON] (а.с. 15). Земельна ділянка площею 0,0219 га з кадастровим номером 5324255100:30:004:0744, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268867936 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № довідки № 273387966 (а.с.16, 17-18) У висновку експерта № 74, складеного 15 вересня 2021 року, за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення [PERSON] , зазначено, що на підставі проведених досліджень, експерт встановив, що частина нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , яка складає 1/3 частку та належить [PERSON] на праві приватної власності - є планувально ізольованою частиною, яка має окремі виходи на [ADDRESS] , має необхідну сукупність приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого ізольованого існування. За результатами проведеного дослідження експерт робить висновок, що виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/3 частину магазину за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] технічно можливо, при цьому площа земельної ділянки, закріпленої а цією частиною складає 0,0219 га (кадастровий номер 5324255100:30:004:0744) (а.с. 19-32). За змістом ст. 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Приписами ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що частка позивача в спільній частковій власності є ізольованою часткою та має окремий вихід, відповідає будівельно-технічним вимогам, при цьому не порушуються права інших співвласників, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. З квитанції про сплату судового збору № ПН5715 від 23.09.2021 встановлено, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 951,00 грн (а.с. 1). Однак, з огляду на ставки судового збору згідно Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» за подачу фізичною особою даної позовної заяви необхідно було сплатити 908,00 грн. У зв`язку із вищезазначеним та визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову за ставками судового збору станом на 2021 рік. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 50 відсотків, що становить 454,00 грн на користь позивача [PERSON] . Додатково суд повідомляє, що позивач має можливість звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved