Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2000 року постійно проживає в даному будинку. Власника даного будинку не існує. Вважає, що вона добросовісно заволоділа даними будинком і відкрито та безперервно продовжує ними володіти більше 10 років. Представник позивача адвокат Любченко В.М. до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Первозванівської сільської ради також подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала (а.с.17). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову відповідачем за результатами підготовчого провадження ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] не проводилась, що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 122764 від 14.12.2021 (а.с.30). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 03.02.2022, домоволодіння за вищезазначеною адресою складається з житлового будинку Аа1 (загальна площа 40,7 кв.м), сараю Б, убиральні В, огорожі №1, №2, №3, вимощення І, який побудований в 1990 році, що свідчить про те, що будинок не є самочинним будівництвом (а.с.36-38). Позивач з 15.03.2000 постійно проживає та безперервно користується будинком, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області № 1/1232 від 20.10.2021 (а.с.6). Факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем нерухомим майном з 2000 року і по теперішній час, знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи та підтверджується вищевказаними письмовими матеріалами справи, які досліджені судом, а також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , справжність підпису на яких засвідчено секретарем Первозванівської сільської ради, в яких вони підтвердили, що з 15 березня 2000 року по теперішній час [PERSON] фактично володіє та користується будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та сплачує комунальні послуги (а.с.7-10). Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 8 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу, який набрав чинності 01.01.2004, Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно з 2000 року володіла і продовжує володіти будинком, що розташований по [ADDRESS] , а тому, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до звіту про оцінку майна - вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] становить 50 000 грн (а.с.11). На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України, та

Outcome: approved