Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та відповідно до заяви про уточнення позовних вимог остаточно просить, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою проживання останньої у [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2009 з [PERSON] фактично проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] народився син [PERSON] . З 12.03.2017 [PERSON] проживає окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] . 06.06.2015 з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач весь час надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1000грн. на тиждень, але з листопада 2018 відмовляється надавати грошові кошти на утримання дми тни, отже ухиляється від обов`язку утримувати спільну дитину. Син на час подання позову навчався у 3-му класі Харківської гімназії №55 Харківської міської ради, неофіційно відвідує групу продовженого дня з оплатою 1200грн. щомісячно, відвідує заняття « [PERSON] » з оплатою за одне у 80грн. Позивач також сплачує добровільні потреби на школу у розмірі 120грн. щомісячно. Крім того,дитина відвідує театри, музеї, розвиваючі центри, шаховий клуб « [INFO] », секцію « [INFO] », аквапарк «Волна» з оплатою 9000грн. на рук, заняття з англійської мови тощо. Дитина потребує також і одягу. Між тим, позивач самостійно утримує сина, відповідач іноді бачиться з сином та матеріально не допомагає. [PERSON] є працездатною особою, є достатньо заможнію людиною, має у власності магазини, склади та інше, що приносить значні доходи,відповідно має можливість матеріально допомагати позивачу на утримання дитини. Також позивач вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом із матір`ю за адресою місця проживання останньої,оскільки син з дня свого народження проживає з матір`ю, яка утримує, виховує та постійно доглядає за сином, що відповідає інтересам дитини та позитивно сприятиме її розвитку. Позивач проживає з дитиною у трьохкімнатної квартири, яка обладнана кімнатою для дитини, щоб остання мала здоровий сон, навчатися, гратися тощо. Отже, дитині з боку матері забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Відповідач в особі представника адвоката Розумовського О.С., в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом та відповідно до заяви про зміну підстав зустрічної позовної заяви остаточно просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вимоги та доводи зустрічного позову відповідач обґрунтовує тим, що з грудня 2009 [PERSON] пазом із [PERSON] проживав однією сім`ю у цивільному шлюбі, шлюбні відносини не реєстрували, оскільки це влаштовувало обидві сторони. [INFO] народився син [PERSON] . У зв`язку з неможливістю. Проживати пазом із [PERSON] через постійні сварки тощо, [PERSON] вимушений змінити своє місце мешкання та проживати окремо з березня 2017. [PERSON] є фізичною особою підприємцем, має постійний дохід та повністю може забезпечити необхідні умови для життя, навчання, виховання та інтелектуального розвитку свого сина. [PERSON] фізично та психічно здоровий, схильностей до шкідливих звичок не має, має власне житло трьохкімнату кватиру, внаслідок чого у сина будуть гідні та належні умови проживання. Крім того, зазначає, що з березня 2017 по листопада 2018 постійно надавав матеріальну допомогу через [PERSON] на утримання сина, а саме, кожний тиждень 1000грн. та сплачував додаткові кошти на придбання одягу дитини, відвідування дитячих закладів тощо. З 06.05.2015 по 01.12.2018 [PERSON] на утримання сина офіційно перерахував [PERSON] 95894грн., з 11.01.2-019 по 15.03.2019 перерахував 12760грн. Отже, [PERSON] постійно надає матеріальну допомогу на утримання сина. Син кожний тиждень на вихідних та майже кожний тиждень у будень день перебуває та ночує у [PERSON] , бо останній дуже любить та поважає свого сина та між ними склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя оточуючих людей. На теперішній час дитина здорова, т.я. батько з сином проводить наполегливу роботу щодо зайняття спортом. Також мати [PERSON] [PERSON] постійно приділяє увагу своєму унуку та бере безпосередньо участь у вихованні та розвитку останнього. Таким чином, вищенаведене свідчить, що [PERSON] виконує усі обов`язки з організації домашнього побуту, самостійно займається розвитком дитини, його освітою та фізичному вихованню, внаслідок чого створює гідні умови для проживання, виховання та розвитку сина. [PERSON] також посилається на те, що [PERSON] не мала самостійного доходу 28.01.2019, а після отримання зустрічного позову вирішили знайти роботу з оплатою 5400грн., внаслідок чого не зможе забезпечити гідні умови для проживання сина. Аналогічного змісту заперечення викладені представником відповідача у відзиву на уточнену позовну заяву. Представником позивача за первісним позовом адвокатом Панасенком В.Є. наданий відзив на зустрічну позовну заяву, із змісту якого вбачається, що [PERSON] заперечує щодо зустрічних позовних вимог, зокрема зазначаючи, що посилання [PERSON] на наявність у власності особистого житла, не відповідають дійсності, оскільки із відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належить на праві власності однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій крім [PERSON] проживає його мати, а тому ствердження, що у сина будуть гідні умови для мешкання, навчання та розвитку, є певні сумніви. При цьому [PERSON] проживає у трьохкімнатній квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності, в якій проживає її батько, який також безпосередньо бере участь у вихованні унука. Отже, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. В квартирі обладнана кімната для дитини. Між [PERSON] та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, її повноцінному розвитку тощо. Дитина здорова? навчається, відвідує дитячі заклади,займається спортом, разом із матір`ю виїжджає на відпочинок. Такі обставини свідчать про належне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків з організації домашнього побуту, розвитку сина. [PERSON] проживає окремо, однак це не перешкоджає останньому брати участь у вихованні і догляді за житиною. Батькові дитини ніхто не перешкоджає та не омежує спілкуванню з сином, який регулярно бачиться з батьком та проводить з ним певний проміжок часу, що визнає і сам [PERSON] . Крім того, [PERSON] самостійно, власними силами та за допомогою членів родини намагається матеріально забезпечити дитину, доглядати та виховувати. [PERSON] з листопада 2-18 не надає жодної матеріальної допомоги, у зв`язку з чим позивача і вимушена звернутися до суду про стягнення певної частки аліментів на свою користь. На теперішній час [PERSON] працевлаштована та має стабільний заробіток. Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Розумовський О.С. скористався правом надання відповіді на відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в якому повністю підтримав зайняту позицію, що висвітлена вище текстом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали обставини, викладені у позові та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, відмовивши у задоволені зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги первісного позову частково, погоджуючись зі сплатою аліментів на утримання дитини в розмірі 6000грн. щомісячно, підтримавши вимоги зустрічного позову в повному обсязі. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи та прийняття рішення з урахуванням наданого висновку Департаменту. Суд вивчивши доводи та заперечення сторін, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги первісного позову такими, що підлягають задоволенню повністю, у вимогах зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі з грудня 2009, з березня 2017 проживають окремо. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджено особистими показами сторін та копією свідоцтва про народження (т.1,а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу (далі СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що батько дитини проживає окремо від позивача та сина, між тим приймав участь у матеріальному утриманні дитини, що вбачається із копії виписок по карті/рахунку про перекази грошових коштів на адресу позивача [PERSON] , платіжних документів з системи [INFO] , довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (т.1, а.с.133-147). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України) Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у Ії утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач [PERSON] повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, виходячи із положень ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доход її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Судом встановлено, що батько дитини працевлаштований, здійснює підприємницьку діяльність, отримує дохід (т.1,а.с.148-151). Позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина, визначаючи їх в розмірі ј частини, що суд на підставі вищевикладеного, вважає за обґрунтоване, що забезпечить інтереси дитини, тому суд задовольняє вимоги позову в цієї частині. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Далі, сторони просять визначити місце проживання сумісної малолітньої дитини [PERSON] за місцем проживання кожного із батьків, відповідно, посилаючись на наявність усіх умов для проживання, виховання, навчання, гармонійного розвитку тощо. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовини і електронними доказами; 2) висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Так, судом встановлено, що [PERSON] працевлаштована, отримає заробітну плату, приймає участь у вихованні, навчанні, фізичному розвитку сина, має власне житло, за адресою якого зареєстрована разом із малолітньою дитиною, де і постійно мешкають. Для дитини створено усі належні і достатні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відомостями навчального, спортивного та медичного закладів, повідомлень про працевлаштування (т.1, а.с.69-74,86-88). В судовому засіданні допитаний з боку позивача [PERSON] свідок [PERSON] , яка пояснила, що родину знає 6 років. Після розлучення двічі бачила батька дитини. Дитину добре виховує матір, дитина завжди охайна, чемна, добре навчається. При спілкуванні з [PERSON] , коли мова заходить про його батька, то дитина починає нервувати, тому свідок робить висновок, що хлопчик боїться батька. Далі, також встановлено, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, отримує доходи, має власне житло, бере участь у розвагах та відпочинку дитини. Для дитини створено усі належні і достатні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку. Такі обставини підтверджено копіями листа ГУ ДФС у Харківської області, свідоцтва платника єдиного податку, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, договору дарування, копії квитків, транзакцій про оплату розваг (т.1,а.с.75,90-96,132,141-151). В якості свідка з боку позивача за зустрічним позовом допитано [PERSON] , який в судовому засіданні сповістив, що і після розірвання шлюбних сосунків з [PERSON] , продовжував приймати активну участь у житті малолітнього сина, допомагав матеріально, створив належні умови для проживання за місцем свого мешкання, де у сина є особиста кімната та усі умови для повноцінного та гармонійного розвитку, займався з сином спортом, разом відпочивали тощо. Дитина поважає, любить батька та бажає проживати разом з останнім, однак через негативний вплив матері, побоюється це визнати. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Так, у т.1 на а.с. 174 міститься висновок Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради № 312 від 18.04.2019, із якого вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини, розглянуте питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , опитані батьки, перевірені обставини та умови проживання дитини та батьків, участь кожного у вихованні, внаслідок чого зроблений висновок за доцільність визначення місця проживання мато літного [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] . Далі, в судовому засіданні за відсутністю батьків дитини, у присутністю головного спеціаліста сектору забезпеченні реалізації прав дитини Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Федоровської О.С., дав покази малолітній [PERSON] , який сповістив, що бажає проживати разом зі своєю матір`ю, на таке рішення ніхто не впливає. Із правового висновку у Постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16 вбачається, що «відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.». Отже, аналізуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що є доведеними вимоги позову [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з останньою, тому у сукупності усіх наданих доказів, діючи в інтересах малолітньої дитини, приймаючи його особисту думку, й визначає місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю. Доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] в обґрунтування своїх вимог щодо визначення місця проживання сина саме з ним та ствердження про наявність впливу на дитину, в повному обсязі не знайшли свого підтвердження і суду не надано належних та переконливих доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 УПК України. Таким чином, враховуючи викладене, суд у повному обсязі задовольняє позовні вимоги первісного позову [PERSON] та відмовляє у задоволені зустрічного позову [PERSON] . Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] суд стягує судовий збір.

Outcome: approved