Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2021 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 776. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. У подружжя різні погляди на спільне життя та взаємні зобов`язання сторін у шлюбі. Між ними виникали непорозуміння та суперечки. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2019 року. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 15 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11 січня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання не заперечувала проти розірвання шлюбу. Звернула увагу, що між нею та позивачем існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який буде вирішуватися окремо. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Забродін С.І. в судовому засіданні підтримав доводи позивача з наведених у позові підстав. Просив не з`ясовувати дійсну причину розірвання шлюбу. Вказав, що шлюбні відносини припинені і просив розірвати шлюб за взаємною згодою сторін. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила її прізвище не змінювати. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 11 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), уклали шлюб, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 776, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25 червня 2021 року, видаваного повторно Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 6), який на даний час проживає разом із батьком, тобто позивачем у справі, про що зазначили сторони у судовому засіданні. Спір щодо визначення місця проживання дитини, майновий спір та питання щодо утримання дитини буде вирішуватися сторонами окремо. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved