Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. на дитину, які стягувати, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 20.12.2013 року позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нами було розірвано 20.12.2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/7064/16-ц. Від шлюбу в них народився син: [PERSON] , [INFO] . В подальшому позивачка звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заяво про стягнення аліментів з Відповідача. Так, Красногвардійським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , на утримання - дружини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, та на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 ( вісімсот) гривень до його повноліття. У зв`язку з чим, Звенигородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито два виконавчих провадження про стягнення аліментів: ВП № 53686255 та ВП № 53686128. Відповідач щомісячно здійснював виплату тільки по аліментам на утримання сина. На даний момент, позивачка має постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, по виконавчому листу № 204/7065/16-ц виданого 11.01.2017 року (ВП № 53686255), в якій прямо сказано, що згідно довідці, заборгованість станом на 11.03.2018 року складає - 13 030, 54 грн., тому позивачка має намір звернутись в суд для стягнення даної заборгованості. Відсутність оплат з боку відповідача на її утримання за період з 2016 року по 2018 року підтверджується розрахунком заборгованості по ВП № 53686255 від 22.05.2018 року. Позивачка вказує, що їй відомо, що відповідач офіційного заробітку не має. Проте, на постійній основі він працює охоронцем в ресторані Fabius місто Київ, має ставку 700 гривень за зміну, працює 23 зміни, та заробляє не менше 16 000 грн. (інформація з його слів, яку він вказав, коли приїзжав в останній раз). Також, він є здоровою та працездатною людиною, тому може знайти роботу і забезпечити дитині належне утримання. Інших осіб на його утриманні немає, нової родини з його слів не створив. Позивачка вказує, що діти проживають з нею. Позивачка працюю в ДП ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова. Позивачка має маленьку заробітну платню, за пів року їй виплатили всього 20 874,42 грн., на даний момент у завода перед нею заборгованість у розмірі 22 139,00 грн., якої не вистачає їй на утримання дитини. В даний час, для належного утримання дитини, аліментних виплат відповідача у розмірі 800 грн. не достатньо, адже син відповідно довідці про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку від 11.11.2019 року № ІРІД-85075/2019//53193 має обтяжений розвиток, тобто має порушення мовленнєвого розвитку, та навчається за спеціальною програмою розвитку дітей дошкільного віку із затримкою психологічного розвитку в КЗО «ДНЗ № 214» ДМР. Це спеціалізований дитячий садок для дітей з відповідними відхиленнями. [PERSON] потребує додаткові заняття з психологом та логопедом. Фінансів, щоб забезпечити відповідні заняття не достатньо. З моменту подання неї заяви про стягнення аліментів, значно змінився прожитковий мінімум, зросли ціна на комунальні послуги, ціна на продукти харчування, одяг. Тому, позивачка звертається до суду з цією заявою про збільшення розміру аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше подала клопотання відповідно до якого просить суд провести розгляд цивільної справи без її участі за наявними матеріалами справи. Позов позивачка підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, в судовому засіданні, з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом було встановлено, що 11 січня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто справу №204/7065/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення на утримання дитини та дружини та ухвалено рішення, яким стягнуто, зокрема, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 800,00 грн. щомісячно, починаючи із 02 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2017 року по цивільній справі № 204/7065/16-ц - Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий відповідний виконавчий лист № 204/7065/16-ц (а.с. 18). Державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 25.05.2018 року було видано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні 53686255. Відповідно до довідки ДП ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова від 19 липня 2021 року № 69 вбачається, що позивачка працює в комплексі 289 і фактичний її заробіток становить за шість місяців 20 874,42 грн. (а.с. 25). Згідно до довідки ДП ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова від 19 липня 2021 року №26 вбачається, що станом на 19.07.2021 року, сума не виплаченої заробітної плати [PERSON] становить 22 139,00 грн. (а.с. 26). [PERSON] , [INFO] , відвідує групу компенсуючого типу для дітей із затримкою психічного розвитку та порушенням мовлення КЗДО (ясла-садок) комбінованого типу №214 ДМР, що підтверджується довідкою КЗ освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №214 комбінованого типу» Дніпровської міської ради» №24 від 19.07.2021 року (а.с. 24). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 21.01.2021 року КНП «Міська поліклініка №1» встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має порушення психологічного розвитку та мовлення. Рекомендовано навчальну програму: програма розвитку дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку (а.с. 21-23). Згідно до свідоцтва про шлюб від 11.11.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб, про що 11.11.2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №368 (а.с. 27). У шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 грудня 2017 року виданого Амур - Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 28). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вказаної норми права дає можливість дійти висновку, що підставами для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У відповідності до чинного законодавства розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі. Позивачка не надала суду належних доказів, у встановленому законом порядку, які б були підставою для збільшення розміру аліментівю Крім того, заявлені позивачкою обставини зокрема те, що дитина потрібує додаткові заняття з психологом та логопедом є підставами для звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витратах на дитину, що передбачено ч. 1 ст. 185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Проте, з такими вимогами, з приводу вищевказаних підстав, позивачка до суду не зверталася та у даній справі такі вимоги не заявляла. Однак, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Таким чином, оскільки розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] менше мінімального розміру аліментів, визначеного діючим законодавством України, на одну дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Втім, судом встановлено, що позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial