Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 08 серпня 1988 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 74 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) 29 грудня 2021 року (повторно). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом певного періоду після укладення шлюбу стосунки з відповідачкою їх повністю влаштовували. Через деякий час між ними стали виникати непорозуміння, які призводили до сварок. З часом сварки між ними стали виникати все частіше. На його думку, причиною цього були відмінності їх характерів, темпераментів та життєвих цінностей. Все це призвело до того, що шлюбні відносини між ними припинилися. З 2009 року вони проживають порізно, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, не спілкуються, кожен з них живе своїм власним життям. Позивач переконаний, що шлюб носить виключно формальний характер та подальше його збереження суперечить їх інтересам. Понесені судові витрати, пов`язані з поданням позовної заяви, просить залишити за ним. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 17 червня 2021 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 01 липня 2021 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 07 липня 2021 року подано запит органу реєстрації Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки. 23 липня 2021 року надійшла інформація про те, що відповідачка зареєстрована за адресою, зазначеною у позовній заяві. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 годину 20 хвилин 31 серпня 2021 року. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено її право подати відзив на позов. Крім того у позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, а саме, оригіналу свідоцтва про шлюб, який знаходиться у відповідачки. Зазначене клопотання позивача задоволено та зобов`язано відповідачку, у строк, визначений для надання відзиву на позов, надати суду оригінал свідоцтва про шлюб. У зв`язку з ненаданням оригіналу свідоцтва про шлюб розгляд справи було відкладено та ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області зобов`язано позивача надати до дати наступного судового засідання оригінал свідоцтва про шлюб чи його дублікат. На виконання зазначеної ухвали суду позивачем 04.01.2022 надано оригінал свідоцтва про шлюб, виданого повторно. Також для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання, що підтверджується трекінгом АТ «Укрпошта». Крім того, про місце, час та дату слухання справи позивача [PERSON] та відповідачку [PERSON] було повідомлено SMS-повідомленнями, відправленими на їх номери телефонів 05 серпня 2021 року, що підтверджується довідками про доставку SMS від 05.08.2021. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Однак, подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов визнає, на надання строку на примирення не згідна та просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не буде. Крім того відповідач відзиву на позов, відповідно до вимог статті 178 ЦПК України не надала. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Позивач\~ [PERSON] \~та відповідачка\~ [PERSON] ,\~08\~серпня 1988\~року \~уклали шлюб,\~який зареєстрований відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 74 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) 29 грудня 2021 року (повторно). З позовної заяви судом встановлено, що протягом певного періоду після укладення шлюбу кожного з подружжя повністю влаштовували їх стосунки. Але через деякий час між ними стали виникати непорозуміння, які призводили до сварок. З часом сварки між подружжям стали виникати все частіше. Причиною виникнення непорозумінь та сварок між подружжям, на думку позивача, були відмінності їхніх характерів, темпераментів та життєвих цінностей. Вподальшому це призвело до припинення між ними шлюбних відносин. З 2009 року подружжя проживає порізно, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин та не спілкуються. Кожен з подружжя живе своїм власним життям. Тому шлюб носить виключно формальний характер та подальше його збереження суперечить інтересам кожного з подружжя. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Суд вважає зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Як встановлено в судовому засіданні вільна згода на спільне проживання між сторонами по справі відсутня. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Частиною 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного Кодексу України, моментом припинення шлюбу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесені судові витрати пов`язані з поданням позовної заяви у своєму клопотанні позивач просить залишити за ним. З урахуванням\~викладеного,

Outcome: approved