Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись в його обґрунтування на те, що 9 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. вчинено виконавчий напис № 9667 про стягнення заборгованості з позивача в сумі 25000 грн. на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс», за яким приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказував, що наявні підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так законодавством передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Однак, приватний нотаріус не дотримався норм ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» при вчиненні спірного виконавчого напису та не перевірив безспірність заборгованості, оскільки позивач взагалі не підписував договір із відповідачем, від якого не надходило вимог щодо необхідності погасити борг. Таким чином просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 9 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Бригіда В. О., реєстр № 9667, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 25000 грн. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, задовольнивши заявлені позовні вимоги повністю та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Представники відповідача, ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у судове засідання не з`явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином, не надавши заяв з проханням вирішити спір за їх відсутності. Треті особи, приватний нотаріус Бригіда В. О. та приватний виконавець Родін Г. В., у судове засідання також не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином. Отже, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення за наявними доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив,\~що 9\~червня 2021\~року приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~Володимир Олександрович\~видав на\~підставі п.\~2\~«Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться в\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~затверджених Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172,\~виконавчий напис,\~реєстр №\~9667,\~за яким\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за кредитним\~договором №\~0604-7476 від 23\~січня 2021\~року,\~укладеним з\~ТОВ «Укр\~Кредит Фінанс»,\~на користь\~відповідача звернуто\~стягнення на\~заборгованість на\~загальну суму\~25000 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Суд також встановив, що на підставі заяви представника стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г. В. 29 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66981904 про примусове виконання виконавчого напису нотаріусу Бригіда В. О. від 9 червня 2021 року, реєстр № 9667. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року),\~документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України\~від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого «Переліку документів» «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» При цьому ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість,\~суд встановив,\~що договір\~кредитування №\~0604-7476 від 23\~січня 2021\~року,\~укладений позивачем\~із ТОВ\~«Укр Кредит\~Фінанс»,\~не був\~нотаріально посвідчений,\~внаслідок чого\~у порушення\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~пп.\~3.2,\~3.5\~п.\~3\~Глави 16\~розділу ІІ\~«Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», приватним нотаріусом Бригіда В. О. було видано 9 червня 2021 року спірний виконавчий напис, реєстр № 9667. На підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Таким чином,\~встановивши в\~судовому засіданні\~факт порушення\~приватним нотаріусом\~Бригіда В.\~О.\~процедури вчинення\~виконавчого напису\~від 9\~червня 2021\~року,\~реєстр №\~9667,\~за яким\~з [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~0604-7476 від 23 січня 2021 року, укладеним з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 25000 грн., то вказане є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі переліченого заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бригіда В. О. від 9 червня 2021 року, реєстр № 9667. Суд встановив, що позивачем було сплачено судовий збір при звернені до суду із позовом у розмірі 908 грн., а також при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., що загалом складає 1362 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесені [PERSON] у загальному розмірі 1362 грн.

Outcome: approved