Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

04 листопада 2021 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до відповідача [PERSON] згідно якого просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.02.2007 року у розмірі 29401,64 грн. станом на 18.10.2021 р., яка складається з: 23119,83 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6281,81 грн. заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати у розмірі 2270,00грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до підписаної 15.02.2007 року заяви № б/н, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Проте у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 18.10.2021 має вищевказану заборгованість, яку добровільно погасити відмовляється, що і змусило звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 12.11.2021 відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності. У судове засідання, що призначене 10 лютого 2022 року, відповідач [PERSON] , був повідомлений належним чином, проте не з`явився. У попередньому судовому засіданні, яке мало місце на 12 січня 2022 року, останній був присутній і проти позову заперечував, поснив, що у нього малися незавершені кредитні зобов`язання зі іншою банківською установою - АТ "Дельта Банк". Проте даний банк ліквідовано, а куди необхідно було після цього сплачувати заборгованість він не знав. Через певний час він дізнався, що право вимоги за вказаним креитним договором АТ "Дельта Банк" були викуплені іншою фінансовою установою, за зверненням якої видано виконавчих напис нотаріуса про стягнення з нього відповідного боргу, під час виконання якого були арештовані всі належні йому банківські рахунки, у зв`язку з чим, саме через блокування коштів на рахунках він не мав можливості спласувати заборгованість за кредитним договром АТ "ПриватБанк". Знав про існування виконавчого напису нотаріуса, але до суду про визнанна його таким, що не підлягає виконанню не звертався, вирішував питання тим, що щоразу відкривав нові рахунки, для того щоб за виконавчим провадженням по виконавчому напису на них не встигався накладено арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" надано копію заяви від 15.02.2007 року, відповідно до якої [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.18). Відповідно до зазначеної заяви відповідач отримала банківську карту Універсальна з кредитним лімітом 4800,00 грн. та базовою процентною ставкою по кредиту 36% із розрахунку 360 днів на рік (а.с. 18). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт за картковим рахунком відповідача 13.10.2017 року збільшувався до 27000,00 грн. (а.с.15,16). Про визнання відповідачем збільшеного банком кредитного ліміту також свідчить виписка з особового рахунку [PERSON] , відповідно до якої останній користувався збільшеним кредитним лімітом, погашав кредитну заборгованість до 26.03.2021 року включно (а.с.36-45). В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконував в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 18.10.2021, за наданим позивачем розрахунком, у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 29401,64 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23119,83 грн. та заборгованість за простроченими відсотками - 6281,81 грн. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6. Кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором № б/н від 15.02.2007, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача 29 401,64 грн. заборгованості за договором № б/н від 15.02.2007. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved