Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 22.06.2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Кушнеренко І.В., звернувся до Іванівського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Іванівського професійного аграрного ліцею про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період з 22.08.2017 року по день ухвалення рішення. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана дана справа. Ухвалою суду від 25.06.2021 року позовну заяву [PERSON] до Іванівського професійного аграрного ліцею про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2017 року по день ухвалення рішення залишено без руху з підстав, які вказані в описовій частині ухвали, надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, а саме подати квитанцію на підтвердження сплати судового збору, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали. 06.07.2021 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про виконання вимог ухвали суду від 25.06.2021 року, в підтвердження додано уточнену позовну заяву про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та квитанцію №9595 від 02.07.2021 року про оплату в АТ «Ощадбанк» грошових коштів в сумі 1518,45 грн судового збору. Предметом позову є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас ч.ч.1,16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа. Оскільки позов випливає з трудових відносин, зареєстроване місце проживання позивача є [ADDRESS] , у зв`язку з чим суд вважає, що справа підсудна Іванівському районному суду Херсонської області. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ. Позиція особи, яка подала позов. В позовній заяві позивачем зазначено, що працював на посаді слюсара ремонтника у Іванівському професійному аграрному ліцеї. У зв`язку із прийняттям його на військову службу за контрактом, 22.08.2017 було видано наказ про його звільнення за п.3 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає, що дії відповідача щодо його звільнення з роботи є незаконними, оскільки ч.2 ст.39\~Закону України\~«Про військовий обов`язок\~і військову\~службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану,користуються гарантіями, передбаченими ч.3,4 ст.119 КЗпП України, а також ч.1 ст.51, ч.5 ст.53, ч.3 ст.57, ч.5 ст.61 Закону України «Про освіту». З положень зазначених норм законів вбачається, що гарантії, передбачені ч.3,4 ст.119 КЗпП України,\~надаються не\~тільки особам,\~які були\~призвані на\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~але і\~особам,\~які були\~прийняті на\~військову службу\~за контрактом\~у разі\~виникнення кризової\~ситуації,\~що загрожує\~національній безпеці\~чи настання\~особливого періоду\~і за\~працівниками прийнятими\~на військову\~службу за\~контрактом на\~строк до\~закінчення особливого\~періоду або\~до дня\~фактичної демобілізації,\~зберігаються місце\~роботи,\~посада і\~середній заробіток\~на підприємстві,\~в установі,\~організації,\~фермерському господарстві,\~сільськогосподарському виробничому\~кооперативі незалежно\~від підпорядкування\~та форми\~власності і\~у фізичних\~осіб -\~підприємців,\~в яких\~вони працювали\~на час\~призову. Про своє звільнення позивач дізнався значно пізніше ніж було винесено наказ про звільнення, на момент винесення наказу про звільнення позивач вже перебував на військовій службі та відповідно знаходився за межами Херсонської області. Особисто трудову книжку та наказ про звільнення позивач не отримував, їх отримала його дружина, яка в свою чергу одразу не повідомила про факт звільнення, оскільки хвилювалась за моральний стан позивача. Позивач і до теперішнього часу перебуває на військовій службі за контрактом, певний проміжок часу перебував в зоні АТО, до місця мешкання на протязі вказаних років приїздив у відпустку на незначний проміжок часу. При цьому позивач в позові зазначив, що не був обізнаний про строки та порядок оскарження наказу про звільнення, змоги дізнатись про свої права не мав, оскільки весь свій час приділяв виконанню військового обов`язку, при цьому, необізнаність працівника про положення чинного трудового законодавства не може використовуватись роботодавцем проти нього. Міністерством Оборони України з позивачем 22.08.2017 року, а в подальшому 22.02.2021 року укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України відповідно до яких він взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в Збройних силах України протягом строку контракту, а разі настання особливого періоду понад установлений строк контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби. Згідно поданого позову вважає, що в позивача виникло право на виплату середньої заробітної плати, оскільки відповідно до ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України, і з врахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. З проведених розрахунків позивачем, час вимушеного прогулу за 2017 рік склав 90 днів, за 2018 - 250 днів, 2019 - 250 днів, 2020 - 251 день, 2021 - 114 днів (на день звернення до суду), у зв`язку з чим з дати звільнення по дату звернення з позовною заявою до суду загальна кількість днів вимушеного прогулу склала 955, внаслідок чого середній заробіток за час вимушеного прогулу (на день звернення до суду) складає 151845,00 грн. Окрім цього, вважає, що внаслідок незаконних дій відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки, перебуваючи на військовій службі, був вимушений перейматись тим, що після закінчення контракту та повернення за місцем мешкання не матиме роботи, що на даний час він не отримує тієї заробітної плати, на яку має право, вказане призвело до стресу, що позбавило позивача стану внутрішньої рівноваги, завдало почуття незахищеності та несправедливості. З урахуванням того, що позивач є учасником бойових дій, вказана ситуація ще більше його пригнічувала, у зв`язку з чим моральні збитки оцінює у 10000 гривень. Вбачаючи порушення своїх трудових прав, позивач просив поновити строк звернення до суду, визнати незаконним і скасувати наказ директора Іванівського професійного аграрного ліцею №96-К від 22.08.2017 року про звільнення [PERSON] з посади слюсаря-ремонтника з 22.08.2017 року у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом згідно п.3 ст.36 КЗпП України, поновити його на посаді слюсара ремонтника Іванівського професійного аграрного ліцею з 22.08.2017 року, стягнути з Іванівського професійного аграрного ліцею на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2017 року по день ухвалення рішення суду (на день звернення з позовом до суду вказана сума складає 151 845 грн), стягнути з відповідача на користь позивача 10000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, стягнути витрати на сплату судового збору, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. В судовому засіданні 05.10.2021 року позивач [PERSON] пояснив, що він працював у відповідача до часу незаконного звільнення 11 років, працював на посаді слюсара-ремонтника, з 22.08.2017 року уклав контракт зі Збройними Силами України, в 2018 році, під час перебування у відпустці вдома, знайшов трудову книжку і наказ про звільнення. При цьому ствердно пояснив, що не отримував трудову книжку, наказ про звільнення, не писав наказ про звільнення, обізнаний був про порядок прийому на роботу, однак не був обізнаний про порядок звільнення з роботи. До 22.08.2017 року виходив на роботу, а 22.08.2017 року на роботу не вийшов, оскільки підписав контракт. Службу у збройних силах запропонували йому у військовому комісаріаті, в який сам прийшов. Прийшовши у Іванівський РВК, 22.08.2017 року ним було пройдено медичний огляд, підписано контракт, і відбув на службу. Будучи у військовому комісаріаті не повідомляв про те, що є працевлаштованим. Причини неповідомлення факту працевлаштування не міг назвати. Пояснив, що був у відпустках в період військової служби в 2018-2021 роках, однак не пам`ятає в які точно періоди і на скільки днів був у відпустках, однак ствердив, що після підписання контракту був у першій відпустці приблизно в новому 2018 році, і в цей час не звертався в ліцей оскільки не знав що звільнений. Перебуваючи в цей час у відпустці зустрічався зі своїми колишніми співробітниками, проте пригадати з ким саме не міг. Не заперечує що міг бачити [PERSON] , якого номера телефону не має, однак [PERSON] не говорив позивачу що останній звільнений. Не звертався до відповідача з проханнями про виплату заробітної плати відповідачем, оскільки проходив військову службу. На питання коли дізнався про звільнення, в судовому засіданні пояснив, що рік назад, в серпні 2020 року коли був у відпустці і коли виявив вдома трудову книжку. Виявивши трудову книжку вдома не ходив до відповідача з`ясовувати причини звільнення, вважав, що звільнили не правильно. Пояснив, що звернувся в суд в травні 2021 року, а не в серпні 2020 року по тій причині, що проходив службу в збройних силах, і в серпні 2020 року займався похованням тестя, возив своїх батьків в лікарню. На запитання свого представника пояснив, що трудову книжку знайшов приблизно в середині відпустки в якій перебував в серпні 2020 року. Просив задовольнити поданий позов. Позиція представника позивача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кушнеренко І.В. підтримав висунутий позов, вважав його підставним, просив його задовольнити, додатково пояснив, що документи, на підставі яких було підготовлено позовну заяву, було скеровано на його електронну пошту, контракт [PERSON] про проходження військової служби набирає чинності з дня укладення, строки звернення в суд пропущені з поважних причин, і до спірних правовідносин доцільно застосовувати місячний строк звернення в суд, оскільки спір стосується скасування наказу. Вказав, що [PERSON] звернувся через такий тривалий час через ту причину, що йому не було відомо про його звільнення, оскільки наказ і трудову книжку не вручено, проходить весь цей час військову службу в Збройних Силах України, залучений до операції об`єднаних сил, за час перебування у відпустках по місцю проживання не звертався за захистом свого права, оскільки не знав про звільнення. На питання з якого дня [PERSON] дізнався про порушення права надав відповідь, що не може чітко вказати день, але ствердив, що [PERSON] дізнався про порушення свого права під час перебування в останній відпустці перед зверненням в центр з надання безоплатної допомоги, оскільки [PERSON] під час перебування вдома у відпустці віднайшов трудову книжку і наказ про звільнення, після чого звернувся за юридичною допомогою. Незважаючи на те, що в позовній заяві стоїть питання про поновлення строку звернення до суду, вказав, що фактично [PERSON] такий строк не пропущено, оскільки така особа тривалий час не знала що його звільнено, а позовна заява подана в межах визначеного місячного строку. На питання з якого дня [PERSON] повинен був дізнатися про порушення його права надав відповідь, що в день звільнення, однак у зв`язку з тим, що [PERSON] не було відомо тривалий час про звільнення, про своє звільнення така особа дізналася коли знайшла в себе вдома трудову книжку і наказ про звільнення. Представник звернув увагу, що ні трудова книжка, ні наказ про звільнення не були вручені і видані особисто [PERSON] , законом не передбачено вручення таких документів стороннім особам, у зв`язку з чим в даному випадку є порушення. До моменту винесення наказу про звільнення позивач ще не перебував на військовій службі, а на момент винесення оскаржуваного наказу про звільнення позивач вже перебував на військовій службі в м.Маріуполь. Для [PERSON] , який перебуваючи систематично і регулярно у тривалих відпустках на протязі 2018 2020 років, будучи вільним від виконання військового обов`язку під час систематичних відпусток, не виясняв причини не поступлення на зарплатну картку заробітної плати з навчального закладу і не дізнавався про трудові права по тій причині що заробітну плату отримував за час військової служби і вважав, що є працюючим, не звільненим. Не вважає поведінку [PERSON] на протязі більше 2,9 років вмисною в частині неотримання інформації станом попередньої роботи, вважає таку поведінку належною, вказав, що це особисті права [PERSON] цікавитись або не цікавитись станом або дізнатись про свої права. Представник пояснив, що [PERSON] 21.08.2017\~року в письмовій формі не повідомляв, а в усній формі повідомляв безпосереднього свого керівника завгара про те, що після проходження медогляду має намір укладати контракт. В судовому засіданні представник позивача просив оголосити технічну перерву з метою з`ясування безпосередньо в [PERSON] факту повідмолення про намір укласти контракт, оскільки представник зазначив, що [PERSON] , незважаючи на те, що в письмовому вигляді не повідомив про бажання укласти контракт зі Збройними Силами України, проте [PERSON] повідомив про даний факт свого безпосереднього керівника завгара. Після з`ясування данного факту з [PERSON] в телефонному режимі, представник ствердно вказав, що [PERSON] не пам`ятає чи в усній формі повідомляв будь-кого про своє бажання укласти контракт. Представник позивача не зміг відповісти на питання чи зобов`язаний був [PERSON] належним чином і в передбачений законом порядок повідомити керівництво про своє бажання укласти контракт і які труднощі були в [PERSON] 17-18 серпня 2017 року, та 21.08.2017 року неповідомити своє керівництво про те, що він проходить медогляд і має намір укладати контракт. На питання про поважність причин\~ [PERSON] \~17.08.2017\~року,\~18.08.2017\~року та\~21.08.2017\~року не\~прибути в\~навчальний заклад\~на роботу\~звернув увагу\~на те,\~що [PERSON] \~згідно табелю\~був на\~робочому місці. У представника відсутня інформація з приводу того, чи перебував [PERSON] з 22.08.2017 року по травень 2021 року на лікуванні, хворий, у важкому матеріальному становищі, обмежений в діях, позбавлений волі. Не міг надати відповідь на питання хто, коли і яку суму знімав нараховану і виплачену заробітну плату за серпень 2017 року [PERSON] з його карткового рахунку, обмежившись посиланням на пояснення [PERSON] , яка допитувалася в якості свідка, при цьому зазначив, що [PERSON] , дізнавшись про звільнення [PERSON] , не повідомляла позивачу про звільнення, оскільки не хотіла турбувати. Просив задовольнити висунутий позов. Позиція відповідача. В судовому засіданні відповідач в особі директора Іванівського професійного аграрного ліцею [PERSON] пояснив, в вспірний період працював на підставі контракту за березень 2013 року який був укладено на 5 років, а зараз замає посаду на підставі контракту і наказу від 08.08.2019\~року.\~З висунутим позовом не згідний, просив відмовити в позові, вважає дії відповідача законними. Оскаржуваний наказ не підписував, оскільки перебував в цей час у відпустці, а такий наказ був підписаний заступником директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] . Відповідач зазначив, що з позивачем були в родинних відносинах, оскільки у них спільна внучка [PERSON] , так як його син [PERSON] був одружений з дочкою позивача [PERSON] . 10.02.2018 року відповідач ствердив, що бачив [PERSON] , з яким розмовляв, і який висунув претензію з приводу того, що відповідач не правильно звільнив позивача. Розмову з позивачем відповідач запам`ятав і пояснив тим, що це було на наступний день після святкування дня народження [PERSON] , його сина, у якого день народження [INFO] . Окрім цього представник відповідача пояснив, що йому, яке керівнику навчального закладу, через 1-2 дні про подібні розмови з [PERSON] повідомляв [PERSON] та головний бухгалтер. Повідомив, що дружина позивача [PERSON] , коли приводила спільну внучку до нього додому, також була обізнана про звільнення [PERSON] , трудову книжку [PERSON] і наказ про звільнення [PERSON] було видано [PERSON] , окрім цього вказав, що на адресу військової частини було скеровано повідомлення про необхідність отримати трудову книжку [PERSON] . Позиція представника відповідача. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Шкодич С.О. пояснив, що позов не підлягає до задоволення у зв`язку з пропуском строку звернення в суд, просив відмовити в задоволенні позову. Заяви (клопотання) учасників справи. Позовна заява надійшла в суд 22.06.2021 року. Стороною позивача 06.07.2021 року подано заяву про усунення недоліків. Стороною позивача 02.07.2021 року подано клопотання долучення доказів довідки про нараховану заробітну плату [PERSON] . Стороною позивача 22.07.2021 року подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Стороною позивача 25.10.2021 року подано клопотання про долучення укладених контрактів позивачем зі Збройними Силами України. Стороною позивача 04.08.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи. Стороною позивача 05.08.2021 року подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Стороною позивача 15.09.2021 року подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Стороною позивача 20.09.2021 року подано клопотання про витребування довідки про доходи [PERSON] . Стороною позивача 20.08.2021 року подано клопотання про виклик свідка [PERSON] . Стороною позивача 24.09.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи. Стороною позивача 11.10.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи. Стороною позивача 25.10.2021 року подано клопотання про доручення доказів до справи контрактів про проходження служби [PERSON] в Збройних Силах України. Стороною позивача 16.02.2022 року подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Від позивача та його представника інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Стороною відповідача 02.08.2021 року подано заяву на ознайомлення з матеріалами справи. Стороною відповідача 02.08.2021 року подано заяву про відкладення розгляду справи. Стороною відповідача 20.09.2021 року подано заяву про відкладення розгляду справи. Стороною відповідача 05.10.2021 року подано заяву про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стороною відповідача (представником відповідача) 23.11.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. Стороною відповідача 06.12.2021 року подано клопотання про поновлення пропущеного строку та виклик свідків. Стороною відповідача 06.12.2021 року подано заяву про відкладення розгляду справи. Стороною відповідача 10.12.2021 року подано клопотання про витребування інформації у зв`язку з ненаданням інформації на адвокатський запит. Стороною відповідача 20.12.2021 року подано заяву про долучення до матеріалів справи відповіді на адвокатський запит. Стороною відповідача 21.12.2021 року подано заяву про відкладення розгляду справи. Стороною відповідача 04.02.2022 року подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Стороною відповідача 17.02.2021 року подано заяву, до якої додано підтверджуючі документи перебування за межами України [PERSON] . Від відповідача та його представника інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визнано явку сторін в судове засідання обов`язковою, відповідачу визначено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачу заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 25.06.2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав, які вказані в описовій частині ухвали, надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, а саме подати квитанцію на підтвердження сплати судового збору, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали. Ухвалою суду\~від 23.07.2021\~року судові\~засідання вирішено\~проводити з\~представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 09.08.2021 року судові засідання вирішено проводити з представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 17.09.2021 року судові засідання вирішено проводити з позивачем в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Корабельним районним судом м. Миколаїв та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 21.09.2021 року судові засідання вирішено проводити з позивачем та представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області, Корабельним районним судом м. Миколаїв та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 13.10.2021 року судові засідання вирішено проводити з представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 30.11.2021 року судові\~засідання вирішено\~проводити з\~представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області та Іванівським районним судом Херсонської області. Ухвалю суду від 02.02.2022 року судове засідання вирішено проводити з представником відповідача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) із застосуванням власних технічних засобів. Ухвалю суду від 09.02.2022 року судове засідання вирішено проводити з представником позивача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) під час трансляції між Каланчацьким районним судом Херсонської області та Іванівським районним судом Херсонської області, а з представником відповідача в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) із застосуванням власних технічних засобів представником відповідача. Судові засідання про справі призначалися 03.08.2021 року, 18.08.2021 року, 10.09.2021 року, 21.09.2021 року, 28.09.2021 року, 05.10.2021 року, 12.10.2021 року, 26.10.2021 року, 23.11.2021 року, 30.11.2021 року, 07.12.2021 року, 13.12.2021 року, 22.12.2021 року, 29.12.2021 року, 18.01.2022 року, 25.01.2022 року, 04.02.2022 року, 09.02.2022 року, 17.02.2022 року. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. 17.02.2022 року по справі проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Допитана в судовому засіданні 30.11.2021 року якості свідка [PERSON] пояснила, що є дружиною [PERSON] , який не видавав від свого імені довіреність на представництво його інтересів, не уповноважував ставити підписи в його особистих документах. В серпні 2017 року її чоловік підписав контракт і пішов служити у збройні сили. Приблизно за три дні до підписання контракту [PERSON] , вона від нього дізналася що він виявив бажання піти служити в збройні сили. Свідку не відомо чи позивач проходив медичний огляд перед укладенням контракту. 22.08.2017 року, з дати підписання контракту, позивач був за межами Херсонської області. Приблизно через 2-3 місяці після того, як [PERSON] пішов служити у військо, їй сусіди повідомили, що їй потрібно прийти забрати трудову книжку чоловіка. Вона пішла приблизно ще через місяць за трудовою книжкою, за яку розписалася і яку забрала і залишила вдова. На запитання представника вказала, що трудову книжку забрала 04.09.2017 року в приміщенні відповідача, а чи вручали будь-які інші документи, не пам`ятає. Приблизно в грудні 2020 року, після смерті свідка батька, який помер [INFO] , ходила в прокуратуру, де їй повідомили, що чоловіка незаконно звільнили. Заперечила факт смерті будь-кого в серні 2020 року. Не хотіла повідомляти чоловіка про його звільнення, оскільки не хотіла його розчаровувати. Приблизно в середині травня 2021 року, коли позивач був вдома у відпустці, йому були потрібні нагороди, і шукаючи їх, він знайшов трудову книжку і наказ про звільнення, після чого звернувся за юридичною допомогою для звернення в суд. Окрім цього, свідок на запитання представника пояснила, що чоловік казав, що з ліцею не платять. Зі слів слідка, позивач не часто приходив у відпустки додому, на запитання в період перебування позивача у відпустках повідомила, що останній займався домашнім господарством, відпочивав, їздили на море. Допитана в судовому засіданні 25.01.2022 року якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює працює в Іванівському професійному аграрному ліцеї на посаді бухгалтера на протязі 37 років. Оскільки вона вела облік товарно-матеріальних цінностей, 22.08.2017 року у зв`язку із звільненням [PERSON] вона вимушена була підписувати без участі матеріально-відповідальної особи, яким був [PERSON] , оскільки такий на роботі не був і був звільнений. Вона перед підписанням акту приймання-передавання зателефонувала до [PERSON] , який пообіцяв зранку на наступний день прийти, проте на наступний день вона телефонувала, однак [PERSON] не піднімав телефон і не прийшов на підписання відповідного акту. Вона телефонувала до дружини позивача [PERSON] , номер телефону якої взяла у знайоми з навчального закладу, де працює [PERSON] , однак [PERSON] повідомила, що [PERSON] не прийде на підписання акту приймання-передавання, оскільки [PERSON] проходить службу в збройних силах. В грудні 2019 року, коли до неї приїжджають діти рав в 6 років діти з Криму, перед новим роком вона зустріла на базарі [PERSON] , якому звернула увагу на те, що він був звільнений, і передача матеріальних цінностей була проведена без нього. Допитаний в судовому засіданні 04.02.2022 року якості свідка [PERSON] пояснив, що він працює в Іванівському професійному аграрному ліцеї на посаді заступником директора з навчально-виробничої роботи. 22.08.2017 року він підписував наказ про звільнення [PERSON] , оскільки виконував обов`язки директора, по причині перебування у відпустці директора. Вважає прийнятий наказ законним, про існування наказу [PERSON] знав, оскільки в лютому 2018 року, коли він виконував обов`язки директора, він зустрів позивача на базарі, і [PERSON] висунув претензію приводу того, що [PERSON] незаконно звільнили. Пояснив, що [PERSON] не виходив на роботу, за прогул не звільняли, оскільки пішов служити в збройні сили. Про видачу наказу [PERSON] телефонував інспектор кадрів Іванівського професійного\~аграрного ліцею\~ [PERSON] ,\~і йому\~було тільки\~в такий\~спосіб доведено\~до відома. Також свідок бачив дружину позивача [PERSON] , яка забрала трудову книжку і наказ про звільнення [PERSON] в інспектора кадрів. Після отримання контракту, який був наданий дружиною позивача [PERSON] алев же після підписання ним наазу про звільнення [PERSON] , він телефонував у військкомат з метою підтвердження факту перебування на військовій службі позивача. Вважає, що правильно звільнив [PERSON] . Допитана в судовому засіданні 09.02.2022 року якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює в Іванівському професійному аграрному ліцеї головним бухгалтером з 2007 року, 06.07.2018 року вона готувала до здачі піврічний звіт, і запам`ятала, що через рік після звільнення [PERSON] , але перед здачею в липні звіту приблизно 1-2 липня 2018 року до них в бухгалтерію прийшов [PERSON] . Йому було доведено до відома, що він звільнений, оскільки дружина позивача [PERSON] приходила забирати трудову книжку. Свідок висувала [PERSON] претензію з приводу того, що він 22.07.2017 року не прийшов на передачу товарно-матеріальних цінностей як матеріально-відповідальна особа. Їй відомо про звільнення [PERSON] , оскільки вона до нього телефонувала в день звільнення з причин складання і підписання акту-приймання передавання товарно-матеріальних цінностей, про дзвінок був безрезультатний, оскільки [PERSON] телефон не піднімав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Згідно статуту Іванівського професійного аграрного ліцею вбачається, що згідно наказу управління освіти і науки Херсонської ОДА №255 від 01.07.2003 року професійно-технічне училище №28 смт Іванівка реорганізовано та встановлено повне найменування Іванівський професійний аграрний ліцей, який є юридичною особою, безпосереднє управління професійним ліцеєм здійснює директор професійного ліцею, який призначається на посаду за результатами конкурсу шляхом укладення з ним контракту у відповідності до законодавства, який організовує діяльність професійного ліцею, діє від імені професійного ліцею, призначає на посаду та звільняє з посади працівників, затверджує їхні посадові обов`язки. Згідно умов статуту трудовий розпорядок у професійному ліцеї визначається правилами внутрішнього розпорядку, розробленим і відповідно до законодавства, та затверджуються в установленому порядку. Наказом №131-к від 03.08.2006 року [PERSON] було прийнято на роботу в Іванівський професійний аграрний ліцей на посаду комірника паливо-мастильних матеріалів з 04.08.2006 року. Наказом Іванівського професійного аграрного ліцею №383-к від 07.09.2012 року [PERSON] було переведено на посаду слюсаря-ремонтника. Наказом Іванівського професійного аграрного ліцею №74-к від 19.06.2017 року [PERSON] , слюсарю-ремонтнику було надано основну щорічну відпустку на 24 календарні дні в період з 03.07.2017 року по 26.07.2017 року включно. З копії трудової книжки серії [NUMBER] заведеної 06.05.1989 року і виданої на ім`я [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] згідно порядкового запису в трудовій книжці № [NUMBER] прийнятий на посаду комірника паливо-мастильних матеріалів з 04.08.2006 року на підставі наказу Іванівського професійного аграрного ліцею №131-к від 03.08.2006 року. Згідно порядкового запису в трудовій книжці за № 13 позивач переведений на посаду слюсаря-ремонтника з 07.09.2012 року на підставі наказу №383-к від 07.09.2012 року, а згідно порядкового запису в трудовій книжці за № 14, здійсненого в.о. директора Іванівського професійного аграрного ліцею [PERSON] вбачається, що [PERSON] 22.08.2017 року звільнений у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом згідно п.3 ст.36 КЗпПУ на підставі наказу №96-к від 22.08.2017 року. З посадової інструкції слюсаря-ремонтника, затвердженої директором Іванівського професійного аграрного ліцею, вбачається, що [PERSON] з нею був ознайомлений 07.09.2012 року та 06.03.2018 року. П.п.1.1.,1.2.,1.3 посадової інструкції передбачено, що слюсар-ремонтник безпосередньо підпорядкований помічнику директора по господарській частині ліцею і виконує вказівки помічника директора по господарській частині та директора ліцею, призначається на посаду й звільняється з посади керівником ПТКЗ за узгодженням з помічником директора по господарській частині. П.п.3.3., 3.5.,3.6. знайомитися з проектами рішень керівництва ліцею, що стосуються діяльності ПТНЗ; доповідати керівникові про всі виявлені порушення й недоліки у зв`язку з виконуваною роботою; взаємодіяти з іншими службами ПТНЗ по виробничих та інших питаннях покладених на нього функціональними обов`язками. Посадовою інструкцією на [PERSON] покладено відповідальність (п.п.4.1.,4.2.,4.3.,4.4.,4.5.,4.6.) на слюсара-ремонтника за порушення правил і положень, що регламентують діяльність ПТНЗ; при переході на іншу роботу або звільненні з посади слюсар ремонтник відповідальний за належну й своєчасну здачу справ особі, що вступає на посаду, а у випадку відсутності такого, особі, що заміняє його або безпосередньо своєму керівникові; несе відповідальність за невиконання правил внутрішнього розпорядку, правил ТБ і протипожежної безпеки; за невиконання існуючих інструкцій, наказів та розпоряджень; за неналежне виконання або невиконання своїх посадових інструкцій. 22.08.2017 року на підставі наказу Іванівського професійного аграрного ліцею №96-к від 22.08.2017 року [PERSON] , слюсаря-ремонтника було звільнено з роботи 22.08.2017 року у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом згідно п.3\~ст.36 КЗпП України. 10.08.2017 року було складено анкету [PERSON] , та складено психологом лист соціально-психологічного вивчення [PERSON] . Довідкою військово-лікарської комісії №101/2, виданої 18.08.2017 року Нижньосірогозько-Іванівським об`єднаним районним військовим комісаріатом за підписом військового комісара [PERSON] вбачається, що медичний огляд [PERSON] проведено 17.08.2017 року і таку особу було визнано здоровою та придатною для проходження служби в сухопутних військах Збройних Сил України. Згідно припису №55 виданого 21.08.2017 року Нижньосірогозько-Іванівським об`єднаним районним військовим комісаріатом за підписом військового комісара [PERSON] вбачається, що старшого солдата [PERSON] було відібрано для проходження військової служби за контрактом на посаду водія військової частини [NUMBER] із строком прибуття 22.08.2017 року. Згідно табелю обліку робочого часу Іванівського професійного аграрного ліцею за серпень 2017 року вбачається, що слюсар-ремонтник [PERSON] табельований як такий, що перебував на робочому місці з 01.08.2017 року по 22.08.2017 року включно. Згідно відомостей про нараховану заробітну плату застрахованим особам Іванівського професійного аграрного ліцею за серпень 2017 року, з датою формування у страхувальника 11.09.2017 року, під порядковим №9 вбачається, що [PERSON] нараховано заробітної плати в розмірі 2797,70 грн. Згідно довідки про доходи №76 від 24.06.2021 року, а також б/н та №39 виданих 26.10.2021 року Іванівським професійним аграрним ліцеєм вбачається, що [PERSON] в червні 2017 року нараховано 5308,16 грн заробітної плати (утримано ПДФО в сумі 1035,09 грн), в липні 2017 року нараховано 457,14 грн заробітної плати (утримано ПДФО в сумі 89,15 грн), в серпні 2017 року нараховано 2797,70 грн заробітної плати (утримано ПДФО в сумі 545,56 грн). Позивач [PERSON] , з однієї сторони, та Міністерство оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної бригади полковника Перця С.П., з другої сторони, 22.08.2017 року підписали контракт про проходження громадянином України військову службу у Збройних Силах України. Контракт згідно п.3 укладено на 3 роки, а згідно п.11 контракт набирає чинності з 22.08.2017 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №45 від 22.08.2017 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини 22.08.2017 року №35-РС на посаду водія автомобільного відділення комендантського взводу, який прибув з Нижньосірогозького-Іванівського об`єднаного районного військового комісаріату з 22.08.2017 року зараховано до списків особового складу, і який з 22.08.2017 року прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 530 грн на місяць, з виплатою премії в розмірі 680% від посадового окладу, виплатою надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, з виплатою додаткової щомісячної грошової винагороди в розмірі 60% від грошового забезпечення. З журналу видачі трудових книжок Іванівського професійного аграрного ліцею відображено, що в [PERSON] рахується трудова книжка серії [NUMBER] , яка, згідно відмітки в графі «дата видачі» та «підпис» видана 04.09.2017 року з проставлянням відповідного підпису. З журналу вихідної кореспонденції Іванівського професійного аграрного ліцею, яка розпочата 14.06.2016 року і в якому пронумеровано і прошито 92 аркуші, під порядковим №99 14.09.2017 року на адресу військової частини [NUMBER] [PERSON] і на домашню адресу скеровано повідомлення про необхідність отримати трудову книжку [PERSON] . Наказом командира військової частини [NUMBER] №35 від 06.02.2018 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі відпускного квитка №140 від 24.01.2018 року і плану відпусток відправлено в смт Іванівка на 10 діб щорічної основної відпустки за 2017 рік з 06.02.2018 року по 15.02.2018 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №43 від 15.02.2018 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної відпустки з 15.02.2018 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №161 від 20.06.2018 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 19.06.2018 року і на підставі відпускного квитка №484 від 19.06.2018 року, відправлено в Іванівський район Херсонської області на 20 діб щорічної основної відпустки за 2018 рік з 20.06.2018 року по 10.07.2018 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №189 від 11.07.2018 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної відпустки з 11.07.2018 року. Посвідчення серії [NUMBER] було видане 20.09.2018 року Управлінням персоналом штабу військової частини [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Наказом командира військової частини [NUMBER] №349 від 25.10.2018 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 16.10.2018 року і на підставі відпускного квитка №1276 від 16.10.2018 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 10 діб щорічної основної відпустки за 2018 рік з 25.10.2018 року по 05.11.2018 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. Наказом командира військової частини [NUMBER] №365 від 06.11.2018 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної відпустки з 06.11.2018 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №371 від 09.11.2018 року с. Калинове старшому солдату [PERSON] , на підставі рапорту [PERSON] від 11.09.2018 року виплачено одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту в розмірі 9 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2018 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №261 від 19.08.2019 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 18.08.2019 року і на підставі відпускного квитка №911 від 18.08.2019 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 25 діб у першу частину щорічної основної відпустки за 2019 рік з 19.08.2019 року по 15.09.2019 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. Наказом командира військової частини [NUMBER] №313 від 18.09.2019 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної відпустки з 16.09.2019 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №503 від 25.12.2019 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 24.12.2019 року і на підставі відпускного квитка №1534 від 24.12.2019 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 5 діб у другу частину щорічної основної відпустки за 2019 рік з 25.12.2019 року по 01.01.2020 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. Наказом командира військової частини [NUMBER] №3 від 02.01.2020 року с. Калинове старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної відпустки з 02.01.2020 року. Наказом командира\~військової частини\~ [NUMBER] \~№112\~від 06.03.2020\~року м.Маріуполь\~старшого солдата\~ [PERSON] ,\~водія автомобільного\~відділення комендантського\~взводу,\~на підставі\~рапорту [PERSON] \~від 02.03.2020\~року відправлено\~в смт\~Іванівка Херсонської\~області на\~14\~діб з\~наданням додаткових\~днів відпочинку\~у зв`язку\~з виконанням\~службових обов`язків\~у вихідні,\~святкові та\~неробочі дні\~в районі\~виконання завдань\~операції об`єднаних\~сил з 06.03.2020 року по 19.03.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №125 від 19.03.2020 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з наданих вихідних днів з 19.03.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №144 від 04.04.2020 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини 31.03.2020 року №65-РС на посаду старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, вважати таким, що 06.04.2020 року прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2910 грн на місяць, з виплатою премії в розмірі 116% від посадового окладу, виплатою надбавки особливості проходження служби в розмірі 65%, з виплатою додаткової щомісячної грошової винагороди в розмірі 60% від грошового забезпечення. Наказом командира військової частини [NUMBER] №284 від 19.08.2020 року м.Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 17.08.2020 року і на підставі відпускного квитка №728 від 17.08.2020 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 20 діб у першу частину щорічної основної відпустки за 2020 рік з 20.08.2020 року по 11.09.2020 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. 22.08.2020 року [PERSON] , з однієї сторони, та Міністерство оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади полковника Іванова І.В., з другої сторони, підписали контракт про проходження громадянином України військову службу у Збройних Силах України. Контракт згідно п.3 укладено на 6 місяців, і контракт набирає чинності з 22.08.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №332 від 12.09.2020 року м. Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки з 12.09.2020 року, зарахувати на продовольче забезпечення з 13.09.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №448 від 09.11.2020 року м.Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 27.10.2020 року і на підставі відпускного квитка №1106 від 28.10.2020 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 10 діб у другу частину щорічної основної відпустки за 2020 рік з 10.11.2020 року по 20.11.2020 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. Наказом командира військової частини [NUMBER] №474 від 22.11.2020 року м. Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки з 22.11.2020 року, зарахувати на продовольче забезпечення з 23.11.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №490 від 30.11.2020 року м.Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 30.11.2020 року і на підставі відпускного квитка №1285 від 30.11.2020 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 10 діб з 01.12.2020 року по 10.12.2020 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №512 від 11.12.2020 року м. Новогродівка старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки з 11.12.2020 року, зарахувати на продовольче забезпечення з 12.12.2020 року. Окрім цього, [PERSON] , з однієї сторони, та Міністерство оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади полковника Іванова І.В., з другої сторони, 22.02.2021 року підписали контракт про проходження громадянином України військову службу у Збройних Силах України. Контракт згідно п.3 укладено на 6 місяців, а згідно п.11 контракт набирає чинності з 22.02.2021 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №113 від 04.03.2021 року м.Маріуполь старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 25.02.2021 року і на підставі відпускного квитка №302 від 26.02.2021 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 30 діб у щорічну основну відпустку за 2021 рік з 05.03.2021 року по 06.04.2021 року з урахуванням 1 доби для доїзду до місця проведення відпустки та 1 доби на зворотній шлях. Наказом командира військової частини [NUMBER] №148 від 07.04.2021 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки з 07.04.2021 року, зарахувати на продовольче забезпечення з 08.04.2021 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №192 від 16.05.2021 року м.Маріуполь старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, на підставі рапорту [PERSON] від 12.05.2021 року, відправлено в смт Іванівка Херсонської області на 12 діб у додаткові дні відпочинку у зв`язку з виконанням службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні в районі виконання завдань операції об`єднаних сил у відпустку з 17.05.2021 року по 28.05.2021 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] №211 від 31.05.2021 року м. Маріуполь старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного відділення комендантського взводу, визнано таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з вихідних днів відпустки з 31.05.2021 року, зарахувати на продовольче забезпечення з 01.06.2021 року. Окрім цього, [PERSON] , з однієї сторони, та Міністерство оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади полковника Іванова І.В., з другої сторони, 22.08.2021 року підписали контракт про проходження громадянином України військову службу у Збройних Силах України. Контракт згідно п.3 укладено на 1 рік, а згідно п.11 контракт набирає чинності з 22.08.2021 року. Інформацією №42/2 наданої Генічеським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки вбачається, що за час служби за контрактом [PERSON] перебував у відпустках з реєстрацією: з 06.02.18 по 15.02.18; з 20.06 18 по 11.07.18; з 25.10.18 по 05.11.18; з 19.08.19 по 13.09.19; з 26.12.19 по 02.01.20; з 06.03.20 по 18.03.20; з 21.08.20 по 10.09.20; з 10.11.20 по 21.11.20; з 01.12.20 по 10.12.20; з 05.03.21 по 05.04.21. Довідкою №1018 від 16.06.2021 року виданої командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] підтверджується те, що старший солдат [PERSON] перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] у м. Маріуполь Донецької області з 22.08.2017 року. Довідкою про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях №580 від 19.06.2018 року, виданої командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] підтверджується те, що [PERSON] в період з 13.05.2018 року приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Суд встановив, що спірні правовідносини виникли стосовно поновлення на роботі працівника, який був призваний на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». Як визначено у ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. При цьому, у ч.5 ст.17\~Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно\~до ст.43\~Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст.\~51\~КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частиною 6\~ст.43 Конституції України\~передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює\~Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу». Частиною 1\~ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. У відповідності до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, серед іншого, проходження військової служби. Частиною 2 ст.39\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» встановлено, що за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими ч.3 та ч.4 ст.119 КЗпП України. Пунктом 3 ч.1 ст.36 КЗпП України\~встановлено, що підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника-фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до ч.ч.3,4 ст.119 КЗпП України . Згідно ст.119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу"; Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 04.03.2015\~року №\~105 затверджений Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом. Проте така постанова №105 діяла до 10.04.2019 року, оскільки втратила свою дію щільно постанови Кабінету Міністрів\~України від\~10.04.\~2019\~року згідно\~постанови №\~103 і з цього часу підприємствам припинилася виплачути компенсації з державного бюджету. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014. Згідно абз. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про основи\~національної безпеки\~України» на сучасному етапі основними реальними та потенційними загрозами національній безпеці України, стабільності в суспільстві є у зовнішньополітичній сфері посягання на державний суверенітет України та її територіальну цілісність, територіальні претензії з боку інших держав. Сама антитерористична операція тривала з 14.04.2014 року до 30.04.2018 року, після чого було запроваджено комплекс військових і спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у\~війні на сході України, оскільки 18.01.2018 року був прийнятий Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України над тимчасово окупованими територіями в Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24.02.2018 року. Таким чином, з 14.04.2014 року розпочата антитерористична операція на території України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку для подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, яка на теперішній час не завершена. Аналіз значених норм дає підстави дійти висновку, що країна знаходиться в кризовій ситуації, що загрожує національній безпеці, тому є всі підстави стверджувати, що позивач був призваний на службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці. З огляду на вищевикладене, позивач має право користуватися гарантіями, передбаченими ч.ч.3,4 ст.119 КЗпП України. Таким чином, відповідно до вказаних вище положень нормативно-правових актів України, за позивачем, прийнятим на військову службу за контрактом зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві. Вирішуючи питання щодо звільнення позивача із займаної посади у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом відповідач повинен був в першу чергу керуватися ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також ст. 119 КЗпП України. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не забезпечено права позивача на збереження місця роботи та не забезпечено можливість реалізації встановлених законом гарантій трудових прав особи, які гарантовані відповідно до вимог ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також ст. 119 КЗпП України, у зв`язкуз чим відповідач неправомірно наказом №96-К від 22.08.2017 року звільнив [PERSON] з посади слюсара-ремонтника у зв`язку із вступом позивача на військову службу за контрактом, згідно п.3 ст.36 КЗпП України, чим припустився до порушення вимог ст..47 КЗпП України в частині обов`язку в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення. Стосовно трудової книжки серії [NUMBER] заведеної 06.05.1989 року і виданої на ім`я [PERSON] , судом враховано наступне. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Також відповідно до ст.\~62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи. Питання ведення трудової книжки врегульоване наказом №58 від 29.07.1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженого Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України, а також постановою Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників». Згідно з п.п.3, 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301, трудові книжки повинні зберігатися на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Отже, трудова книжка зберігається, як правило, у кадровій службі (службі управління персоналом), а відповідальність за неї несе керівництво. Підпункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок передбачає, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним\~органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно з пунктами 2.4, 4.1, 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» Міністерства праці України, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, усі записи, що здійснюються в трудовій книжці: про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу, але не пізніше тижневого строку видання такого наказу, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу, тобто, підстави звільнення, що зазначенні в наказі про звільненні, мають відповідати підставам, зазначеним у трудовій книжці. Так, у випадку звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. В день звільнення працівника підприємство зобов`язане здійснити з ним повний розрахунок і видати йому трудову книжку із записом про звільнення під розписку в журналі обліку, що відповідає ст. 47 КЗпП України, постанові № 301, п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В ситуації, коли власник затримав видачу трудової книжки, днем звільнення вважається день її видачі. В такому\~разі видається\~новий наказ,\~де зазначається\~новий день\~звільнення,\~і вноситься\~запис до\~трудової книжки\~працівника,\~а раніше\~внесений запис\~про день\~звільнення \~визнається недійсним\~у порядку,\~встановленому пунктом\~2.10\~цієї ж\~Інструкції № 58. Якщо затримка в видачі трудової трапилась з вини роботодавця, в такому випадку проводиться виплата працівнику середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, що відповідає вимогам ст. 235 КЗпП України та п. 4.1 Інструкції № 58. Коли працівник відсутній на роботі в день звільнення, тоді власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Саму ж трудову книжку відправляти поштою без письмової згоди співробітника заборонено. Отримавши від працівника таку згоду із зазначенням адреси, роботодавець,

Outcome: dismissed