Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України, звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 22353,09 гривень, та судовий збір в розмірі 2270 гривень. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19 серпня 2018 року о 16:50 в м. Одеса, вул. Генуезька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля ВАЗ, державний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ВАЗ, державний номер [NUMBER] , та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в відповіді від НПУ № 3018233575828716 про ДТП, та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками). Постановою Приморського районного суду м.Одеса від 22 жовтня 2018 року у справі № 522/15735/18 відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), виплатило потерпілій особі відшкодування в сумі 22784,65 гривень. 27 жовтня 2021 року Київським районним судом м.Одеси постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, за підсудністю до Саратського районного суду Одеської області. 23 листопада 2021 року Саратським районним судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив не надав. За правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року постановою Приморського районного суду м.Одеси, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. За змістом вказаної постанови вбачається, що 19 серпня 2018 року, о 16 годині 50 хвилини, [PERSON] , керуючи автомобілем БМВ, державний номерний знак [NUMBER] , по вул.Генуезській у м.Одесі не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. На даний час постанова Приморського районного суду м.Одеси від 22 жовтня 2018 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до відповіді НПУ №3018233575828716 про ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу BMV державний номер [NUMBER] була застрахована ПРАТ СК «Галицька», згідно полісу АЕ9884903. Відповідно до відповіді №015-У від 13 вересня 2018 року ТОВ «Сінерджи Техасистенс», автомобіль марки БМВ 316, державний номерний знак [NUMBER] , не є застрахованим в ПрАТ СК «Галицька» по базі даних останньої. Згідно листа ПРАТ «СК «Євроінс Україна» від 25 лютого 2019 року, не підтверджено чинність дії полісу, а саме АЕ №9884903 (дія договору з 28 грудня 2016 року по 27 грудня 2017 року) на 19 серпня 2018 року, і транспортний засіб вказаний у полісі ЗАЗ 110207 державний номер [NUMBER] . Таким чином, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників належного транспортного засобу. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 23 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №18-3480/3481/3482/3483, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, від 16 жовтня 2018 року, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21043, державний номер [NUMBER] , складає 22784 гривні 65 копійок. 18 лютого 2019 року МТСБУ на рахунок [PERSON] , на підставі наказу № 1483 від 15 лютого 2019 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 22353,09 гривень. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. Таким чином, позивачем правомірно заявлені вимоги про відшкодування за рахунок відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 22353,09 гривень. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved