Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернулася [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа- Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Івано-Франківській област, в обґрунтування вимог якого посилається на те, що є спадкоємцем транспортного засобу-легкового автомобіля марки Volkswagen, модель Beetle, 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належав його померлому батьку - [PERSON] за Договором фінансового лізингу автомобіля № ifhOa!00000465 від 28 серпня 2019 року, однак при оформленні спадщини приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів з реєстрацією у відповідних органах державної влади про належність автомобіля - [PERSON] (померлого [INFO] ), а тому просить суд: визнати його стороною Договору фінансового лізингу автомобіля №ifhOa!00000465 від 28 серпня 2019 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , як лізингоодержувача; визнати за ним право власності на автомобіль в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 04 жовтня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Івано-Франківській області роз`яснює процедуру державної реєстрації автомобіля з посиланням нанорми визначені в Порядку державної реєстрації (перереє), зняття з обліку автомобілів , автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів напівпричепів мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 ( зі змінами) ( а.с. 31-33). Ухвалою судді від 17.09.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності. Сторона відповідача правом на відзив не скористалася, однак неодноразово клопотала про перенесення та відкладення судового розгляду. Представник третьої особи- Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області подав письмові пояснення з яких випливає, що ГСЦ МВС в Івано-Франківській області керується в своїй діяльності Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» та просив їврахувати ці пояснення при вирішенні спору. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, подав заяву на відкладення розгяду справи. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає , що прецедентна практика ЄСПЛ вказує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому сторона відповідача достеменно знала про дату судового засідання і така дата була погоджена зі сторонами, отож мала змогу реалізувати свої права, як щодо участі в судовому засіданні (забезпечивши явку іншого уповноваженого представника), так і щодо надання суду своїх пояснень, або відповідних документальних доказів тощо, отож проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, надані письмові поясненя третьої особи, дослідивши таким чином матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні відносини, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.11.2020 (а.с.4). [PERSON] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.08.1998 (а.с.5). Після смерті батька відкрилася спадщина на рухоме майно, а саме транспортний засіб Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 11.05.2021 позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Івано- Франківського міського нотаріального округу Угриновської Юлії Мирославівни про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та 11.05.2021 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа за №08/2021, зареєстрована у спадковому реєстрі №67621377 (а.с. 7). Окрім позивача інших спадкоємців немає. 17 травня 2021 року постановою нотаріуса Івано- Франківського міського нотаріального округу Угриновською Ю.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, автомобіль марки Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів з реєстрацією у відповідних органах державної влади про належність вказаного транспортного засобу [PERSON] (а.с.8). 28 серпня 2019 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу №IFHOA!00000465 (а.с. 9-15), предметом договору є автомобіля №IFHOA!00000465 за умовами якого після виконання зобов`язань транспортний засіб Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] відповідно до Додатку №1 Договору фінансового лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019 ( а.с. 16), вартістю 550719,93 грн із сплатою лізингових платежів протягом 61 місяця згідно з графіком (а.с. 17). Станом на 04.01.2021 за договором фінансового лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019 забов`язання по погашенню транспортний засіб Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] повністю виконано, про що свідчить інформаційна довідка надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( а.с. 18). Факт виконання умов договору підтверджується пунктами 1,2 Наказу голови Правління Банку П. Крумханзл, яким зобов`язано головного бухгалтера банку зняти зазначений автомобіль з балансу АТ КБ «Приватбанк» для подальшої перереєстрації на [PERSON] та доручено перереєстрацію транспортного засобу в сервісному центрі МВС пану [PERSON] ( а.с. 19 ), а також Актом зврки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу (а.с. 20) та Атом приймання-передачі транспортного засобу (а.с. 21). Після смерті [PERSON] та на даний ча право власності на автомобіль Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстровано за АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки у позивача існують перешкоди в оформлені своїх спадкових прав у нотаріуса саме з цих підстав він і звернувся до суду. Відповідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2статті 16 ЦК України). За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першоюст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положеньст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", Фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.3 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У пункті 12.4 Договору фінансового лізингу №KRK WA 00000325 від 25.03.2019 року вказано - у випадку смерті Лізингоодержувача виконання усіх прав та обов`язків сторін за цим договором зупиняється на період з дати смерті Лізингоодержувача , або з дати коли Банку став відомий цей факт до дати прийняття спадщини будь-ким з його спадкоємців. Починаючи з наступного для після смерті Лзингоодержувача , або з дня отримання інформації про смерть Банк матиме право на свій розсуд вилучити Предмет Лізингу та доставити його для зберігання за певною адресою, або встановити заборону на користування Предметом Лізингу та передати його на відповідальне зберігання будь-кому з потенційних спадкоємців, який надасть на це згоду. З дати прийняття спадщини усі права та обов`язки Лізингоодержувача за цим договором переходять до того з його спадкоємців, який письмово повідомив банк про факт прийняття ним спадщини, надасть документи, що це підтверджують та укладе з банком додаткову угоду про зміну сторін і цьому договорі. В разі не укладення з будь-яких причин згаданої вище додаткової угоди на протязі 7 (семи) місяців з дати смерті Лізингоодержувача цей договір припиняє свою дію, усі права та обов`язки за ним втрачають цінність. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого Лізингоодержувача , письмово повідомива банк про прийняття ним спадщини, надав документи, що це підтверджують, здійснив всі необхідні платежі за договором лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019, укладеного за життя його пормелим батьком, що підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18), Актом зврки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу (а.с. 20), Атом приймання-передачі транспортного засобу (а.с. 21), але на даний час відповідач відмовляється здійснювати зміну сторони у договорі, чим порушує права позивача. Таким чином, позов в частині визнання позивача - [PERSON] стороною договору фінансового лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019 укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , як лізингоодержувача підлягає до задоволення. Що стосується вимоги в частині позову про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , на автомобіль автомобіль Volkswagen Beetle, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] слід вказати наступне. Так, згідно умов договору лізингу від 28 серпня 2019 року та Додатку до нього №1 (а.с. 9-16) відповідач передає предмет лізингу у користування, строк лізингу 61 місяців з моменту підписання договору (а.с. 9-16). У ч. 1 ст. 608 ЦК України зазначається, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України). В той же час, права та зобов`язання за договором фінансового лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019 як лізингоодержувача належним чином успадкував та реалізував позивач [PERSON] , який здійснив всі необхідні платежі за цим договором, що підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18), а також Актом зврки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу (а.с. 20) та Атом приймання-передачі транспортного засобу (а.с. 21). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину, фактично прийнявши на себе та реалізувавши обов`язки лізингоодержувача за договором фінансового лізингу №IFHOA!00000465 від 28.08.2019, укладеного за життя його пормелим батьком. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини на рухоме майно та йому необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій і рекомендував позивачу звернутися до суду. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначений транспортний засіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , на спірний транспортний засіб. Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Позивачем при подачі позову не заявлено вимоги про стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved