Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

01 вересня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, 41) звернулось з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якій з урахуванням заяви про виправлення описок в тексті позовної заяви (уточнення позовної заяви) від 07.09.2021 року (а.с. 23) просить стягнути з відповідача заборгованість за період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року в розмірі 28908,64 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.11.2021 року до суду від представника відповідача - адвоката Ходіча М.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив: 1) поновити строк для подачі відзиву у справі; 2) розглянути справу за правилами загального позовного провадження; 3) відмовити повністю у задоволені позовних вимог. Так, позивач вважає, що обставини, викладені у позові, не відповідають дійсності, а правові підстави для задоволення вимог відсутні, оскільки станом на 23.05.2007 року, зі слів [PERSON] , вона фактично не користувалась та не мала юридичних підстав для користування нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , а отже не була і не могла бути споживачем житлово-комунальних послуг, які надавало ТОВ «Бахмут-Енергія». Право власності на вказану квартиру належить об`єднаній територіальній громаді в особі Бахмутської міської ради, а з [PERSON] договори найму або оренди не укладались, а тому вона не є споживачем житлово-комунальної послуги з теплопостачання. З 16.09.1989 року по 10.06.1998 року відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який працював на цегляному заводі у смт. Красна Гора Донецької області, та квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , отримав у користування від свого роботодавця у 1992 році, у зв`язку з чим за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , а ордер на вселення їй не видавався. З 1998 року (після розірвання шлюбу) колишнє подружжя проживає окремо, а документально підтвердити, що відповідач проживає в іншому населеному пункті з 20.03.2007 року можливо до допомогою її трудової книжки. Таким чином, [PERSON] вважає, що фактично не користується спірною квартирою, не є особою, з якою може бути укладено договір про теплопостачання, а отже у неї і не виникав обов`язок щодо укладання договору на теплопостачання (а.с. 45-47). Ухвалою суду від 05.01.2022 року, постановленою на місці, вимогу представника позивача про поновлення строку для подачі відзиву у справі залишено без розгляду, оскільки такий строк не пропущений. Крім того, ухвалою суду від 05.01.2022 року заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Додатково зазначив, що ТОВ «Бахмут-Енергія» було утворено у 2007 році, а відомості щодо того, що відповідач була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , були передані товариству комунальним підприємтсвом «Артемівськ-Енергія», які вказане підприємство, ймовірно, отримувало з БТІ або органів реєстрації місця проживання, однак особисто до позивача [PERSON] не зверталась, а присвоєно було особовий рахунок за її адресою та анкетними даними у 2010 році. Крім того, зазначив, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року вже стягувалась з відповідача на користь позивача заборгованість за постачання теплової енергії за попередній період: з 01.03.2012 року по 01.08.2016 року. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що з 2007 року відповідач проживає у місті Бахмач Чернігівської області, а за адресою: [ADDRESS] мешкає її колишній чоловік, з якого вже судовим наказом, виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 04.07.2019 року, була стягнута заборгованість за теплову енергію за період з жовтня 2016 року по червень 2019 року у розмірі 19025,35 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що за адресою: [ADDRESS] у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 28908,64 грн. (а.с.5). З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2016-2019 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с.9, 10). Згідно Інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» представником відповідача 15.06.2021 року за № 135682774, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є комунальною власністю та належить Об`єднаній територіальній громаді в особі Бахмутської міської ради (а.с.48-49). Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.08.1992 року, що вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 02.12.2011 року (а.с. 7-8), та відповіді першого заступника голови Бахмутської міської ради Суткового М. за вх. № 29087 від 15.09.2021 року (а.с. 22). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.06.2021 року скасовано судовий наказ по справі № 219/1087/19; 2-н/219/1437/2019, виданий 08.11.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року в сумі 28908,64 грн. (а.с. 6). Крім того, заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.03.2012 року по 01.08.2016 року в розмірі 8379,81 грн. (а.с. 101). З 16.09.1989 року по 10.06.1998 року [PERSON] , [INFO] , перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій: свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.09.1989 року (а.с. 106 зворот) та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.06.1998 року (а.с. 106). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 44517564008 від 09.11.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41 (а.с. 16-17). Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ-ЕНЕРГІЯ» унесено 14.09.2012 року за № 304 до державного реєстру на право:постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) (а.с. 19, 20). Відповідно до копії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 938 від 09.06.2016 року установлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення на рівні: тариф на теплову енергію - 1053,67 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1037,16 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 13,88 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 2,63 грн/Гкал (без ПДВ) (а.с. 11). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 29.12.2017 року № 288 «Про встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 1, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут згідно з Додатком № 2 (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 265 від 21.11.2018 року «Про коригування тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут» встановлено скориговані тарифи відповідно до Додатків № 1, 3 на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут та послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут (а.с. 13-14). З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18.02. 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14.03.2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (а.с. 15). З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 219/6961/19; 2-н/219/760/2019 вбачається, що 04.07.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видавався судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» суми заборгованості за теплову енергію за період з жовтня 2016 року по червень 2019 року у розмірі 19025,35 грн. При цьому, з заяви про видачу судового наказу, доданої до неї виписки з розрахункового рахунку № 4481 вбачається, що житлово-комунальні послуги з теплопостачання надавались боржнику ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , тобто за іншою адресою. Крім того, [PERSON] і зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відповіддю Бахмуської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Згідно із п. 7 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно абзацу 1 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1 . Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України : у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2; у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки. Таким чином, документами, які підтверджують реєстрацію місця проживання у встановленому законом порядку, є паспорт громадянина України або довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання до паспорта у формі картки (зразка 2015 року). Як зазначалось вище, зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 02.12.2011 року, є: [ADDRESS] . Доказів того, що [PERSON] знялась з реєстрації місця проживання за вказаною адресою або її зареєстрованим у встановленому законом порядку є інше місце проживання під час розгляду даної справи суду не надано. Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 67,68,162 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача, оскільки зареєстрована у встановленому законом порядку в будинку, приєднаному до мережі теплопостачання. Згідно вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до положень статей 12, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Частиною 1 статті 14 вказаного Закону передбачено надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку на підставі договору, що укладається: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з централізованого опалення сторонами не укладався, однак відповідно до положень статей 12, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача у виді надання послуг, тому договір про надання послуг вважається фактично укладеним з моменту надання відповідачу таких послуг. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю житлово-комунальних послуг не проводити нарахування оплати за послуги (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Крім того, абзацом другим частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів, а у даному випадку [PERSON] надавались послуги з теплопостачання. Таким чином, твердження представника відповідача щодо того, що не уклавши договір з позивачем, відповідач не є споживачем комунальних послуг та має зобов`язань перед позивачем щодо сплати послуг, є безпідставними та спростовуються зазначеними вище положеннями законодавства України. При цьому, сам факт того, що [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] є підставою для наявності у неї зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» незалежно від того чи користувалась вона такими послугами. Крім того, є безпідставними твердження представника відповідача щодо того, що заборгованість за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2016 року по вересень 2019 року вже була стягнута з колишнього чоловіка відповідача, оскільки спростовується оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи № 219/6961/19; 2-н/219/760/2019, з яких вбачається, що житлово-комунальні послуги з теплопостачання, за які стягнута заборгованість, надавались боржнику ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , а предметом даного позову є стягнення заборгованості з теплопостачання, наданих за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів. Клопотань про застосування строку позовної давності відповідачем чи її представником не заявлено. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] не виконує цих зобов`язань, у зв`язку з чим станом на вересень 2019 року утворилась заборгованість по оплаті цих послуг в розмірі 28908,64 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим приймається судом до уваги. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з неї нарахованої суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді сплаченого судового збору у загальному розмірі 2 270,00 грн. (сума сплачена при поданні позову 2077,90 грн. та сума 192,10 грн., яка зараховується на підставі ч. 2 ст. 164 ЦПК за подання заяви про видачу судового наказу, який ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.06.2021 року скасовано.

Outcome: approved