Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

16.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на землю в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що його баба, [PERSON] , була власником земельної частки (паю) розміром 17,55 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території села Клубівці Тисменицького району (Івано-Франківського району) Івано-Франківської області, однак на даний час оригінал сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] втрачено. 10 травня 1986 року [PERSON] при житті склала заповіт про те, що після її смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок заповіла [PERSON] . В подальшому, 09 лютого 1989 року [PERSON] , склала новий заповіт, яким, в силу закону було скасовано попередній від 10.05.1986, про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла [PERSON] . [INFO] баба померла. Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно в тому числі на земельну частку (пай) розміром 17,55 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території села Клубівці Тисменицького району (Івано-Франківського району) Івано-Франківської області. Оскільки, покійна на випадок своєї смерті склала заповіт, тому його батько, [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом. Проте, останній в установлений законом строк і порядку спадщину не прийняв та [INFO] помер. Так як він є онуком покійної, постійно проживав з спадкоємцем на час відкриття спадщини, проводив похорон баби, тому вступив в управління та володіння спадковим майном. Також зазначив, що після смерті баби доглядав за належним їй будинковолодінням, проводив ремонт в ньому. Забрав та використовував речі побутового вжитку покійної. Державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на майно відсутні та рекомендував звернутися до суду і в судовому порядку вирішити питання про визнання за собою права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги визнала, вказала, що на спірне майно не претендує, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 10.02.2022 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6\~ст.259 ЦПК України\~і ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4\~ст.268 ЦПК України\~підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0079931 [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 17,55 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території села Клубівці Тисменицького району (Івано-Франківського району) Івано-Франківської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 29 грудня 2000 року за №254. Даний факт також підтверджується довідкою виданою виконкомом Клубовецької сільської ради від 16.09.2012 №216. 10 травня 1986 року [PERSON] , при житті, склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Клубовецької сільської Ради народних депутатів Тисменицького району Івано-Франківської області та внесено в реєстр за №7 про те, що після її смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок заповідає [PERSON] . 09 лютого 1989 року [PERSON] , склала новий заповіт, яким, в силу закону було скасовано попередній від 10.05.1986, посвідчений секретарем виконавчого комітету Клубовецької сільської Ради народних депутатів Івано-Франківського району Івано-Франківської області та внесено в реєстр за №1 про те, що після її смерті, все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право, заповідає [PERSON] . На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 02.12.2021 року за №155. Як вбачається з свідоцтва про смерть виданого 11.09.2001 серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої матері [PERSON] . Проте, останній в установлений законом строк і порядку спадщину не прийняв та відповідно до свідоцтва про смерть виданого 24.04.2004 серія [NUMBER] помер [INFO] . Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). До складу\~спадкового майна,\~яке залишилось\~після смерті\~ [PERSON] \~входить,\~зокрема,\~право на\~частку (пай)розміром 17,55 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території села Клубівці Тисменицького району (Івано-Франківського району) Івано-Франківської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, однак так як її син [PERSON] спадщину не прийняв, тому, в цьому випадку спадкування її внуком [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Отже, відповідач позов визнала, позивач заяви про\~відмову від\~спадщини до\~нотаріальної контори\~не подавав,інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. З матеріалів справи встановлено, що державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на майно відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.12.2021 за №204/02-31. Відповідно до\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81\~Земельного кодексу\~України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями\~ЗК України\~встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~статті 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1\~розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно до пункту 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Так як, спадкодавцеві [PERSON] згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0079931 належало право на земельну частку (пай)\~розміром 17,55 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території села Клубівці Тисменицького району (Івано-Франківського району) Івано-Франківської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 29 грудня 2000 року за №254, то за спадкоємцем [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай), а не право власності як про це зазначено у позовній заяві. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. З ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою від 20.12.2021 позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, часткове задоволення позову, суд констатує про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави 227,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: partial