Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

В березні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Желіховський В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Вимоги позову мотивовано тим, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 2016 року було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В. та зареєстровано в реєстрі під № 2912, за умовами якого, позивач передала у власність відповідачу [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , в замін чого [PERSON] зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього Договору. Відповідно до п. 6 Договору відповідач [PERSON] взяв на себе обов`язок довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати її грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовилися, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмір 35 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1 000 грн. на місяць. Сторони також домовилися, що грошове утримання повинно надаватися [PERSON] , шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім вищезазначеної суми відповідач зобов`язаний щомісячно разом або окремо сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановленні відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони були укладенні. Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись [PERSON] шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія в обсязі до 150 кВт год, абонентська плата за телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв`язку), за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплати домофону. У пункті 7 Договору, сторони зазначили, що щомісячне грошове утримання буде щомісячно виплачуватися [PERSON] , починаючи з моменту укладення договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом на поштове відділення №21 в місті Вінниці по проспекту Космонавтів, Таким чином в п. 6. Договору було погоджено щомісячне надання грошового утримання шляхом банківського або поштового переказу або готівкою під розписку, однак в п. 7 Договору визначено лише у вигляді поштового переказу. На виконання умов договору довічного утримання [PERSON] спершу переказувались до 1 000 грн. щомісячно, без інших, обумовлених договором платежів, далі суми коливались, а потім надходження коштів від [PERSON] взагалі припинилось. Тобто порушення договору мали постійний характер і врешті решт [PERSON] взагалі припинив виконання своїх обов`язків за договором довічного утримання на користь [PERSON] . Певний період грошові поштові перекази надходили від [PERSON] , зокрема з липня 2020 року по листопад 2020 року. Як зазначає позивач, посилаючись на ст. 755 ЦК України, що підставою для розірвання договору довічного утримання є встановлення факту хоча б одного випадку порушення умов договору, а у цьому конкретному випадку такі порушення мали систематичний характер, а також зважаючи на те, що між сторонами склалися неприязні відносини, які нівелюють мету укладення договору довічного утримання, а тому наявні всі підстави для розірвання договору довічного утримання. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 46). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити в задоволенні вимог позовної заяви, оскільки позивач діючи недобросовісно, навмисно уникає прийняття грошових коштів від відповідача, чим мотивує вимоги даного позову та штучно створюючи умови, за яких [PERSON] виглядає, як сторона, що не виконує умови договору. При цьому сама позивач прийняла первинний платіж у сумі 35 000 грн., а в подальшому продовжувала приймати щомісячні платежі від набувача (а.с. 67). Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Від її представника - адвоката Желіховського В.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву, у якій просить суд розгляд справи здійснити у його відсутність, вимоги позову не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 листопада 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 2912 (а.с. 5, 6). За умовами вказаного договору, [PERSON] передала у власність, а [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] , та в замін чого [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням довічно на умовах даного договору. Згідно пункту 6 спірного договору, [PERSON] зобов`язався довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного платежу у розмірі 35 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1 000 грн. на місяць. У пункті 7 договору сторони домовились про те, що щомісячне грошове утримання буде щомісячно виплачуватись [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом на поштове відділення № 21 в м. Вінниці по проспекту Космонавтів. Згідно п. 8 договору, первинний грошовий платіж відповідно до п. 6 договору визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 35 000 грн., які [PERSON] отримала повністю від [PERSON] перед підписанням договору. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідачем [PERSON] не виконуються вимоги договору, щодо сплати щомісячних платежів, зокрема, що останній поштовий переказ на суму 2 200 грн. надходив 10 листопада 2020 року, після чого будь-які надходження на ім`я позивача припинились. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на відповіді АТ «Укрпошта» від 16 березня 2021 року (а.с. 10), від 30 вересня 2021 року (а.с. 90) та від 25 жовтня 2021 року (а.с. 105). У вказаних відповідях, зокрема у відповіді від 16 березня 2021 року, зазначається про те, що від відправника [PERSON] на ім`я [PERSON] були направлені до відділення поштового зв`язку 21021 м. Вінниця, наступні перекази: -06 липня 2020 року на суму 2 200 грн. та 05 серпня 2020 року повернений за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання; -01 вересня 2020 року на суму 4 400 грн. та 01 жовтня 2020 року повернений за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання; -09 жовтня 2020 року на суму 2 200 грн. та 09 листопада 2020 року повернений за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання; -10 листопада 2020 року на суму 2 200 грн. та 14 грудня 2020 року повернений за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання; У відповідях АТ «Укрпошта» від 30 вересня 2021 року (а.с. 90) та від 25 жовтня 2021 року (а.с. 105) зазначено, що на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2021 року по серпень 2021 року поштові перекази не надходили. Суд звертає увагу на те, що у згаданих відповідях прізвище відповідача зазначено як « [PERSON] », натомість, як вбачається із оспорюваного договору, вірним прізвище відповідача « [PERSON] ». АТ «Укрпошта» надаючи вказані вище відповіді, прізвище відповідача було зазначено саме як « [PERSON] », оскільки таке прізвище [PERSON] зазначала у своїх заявах до АТ «Укрпошта» (а.с. 89, 104). Натомість, на спростування доводів позовної заяви про невиконання умов договору, щодо сплати щомісячних платежів, відповідачем надано фіскальні чеки АТ «Укрпошта» про поштові перекази до поштового відділення 21 в м. Вінниці на ім`я [PERSON] , а саме (а.с. 75-77, 125): -03 грудня 2016 року на суму 1 200 грн.; -10 січня 2017 року на суму 1 000 грн.; -17 січня 2017 року на суму 1 200 грн.; -19 січня 2017 року на суму 1 000 грн.; -09 лютого 2017 року на суму 1 000 грн.; -10 березня 2017 року на суму 1 000 грн.; -03 січня 2020 року на суму 2 200 грн.; -10 лютого 2020 року на суму 2 200 грн.; -10 березня 2020 року на суму 2 200 грн.; -08 квітня 2020 року на суму 2 200 грн.; -07 травня 2020 року на суму 2 200 грн.; -02 червня 2020 року на суму 2 200 грн.; -08 липня 2020 року на суму 2 200 грн.; -01 вересня 2020 року на суму 4 400 грн.; -09 жовтня 2020 року на суму 2 200 грн.; -10 листопада 2020 року на суму 2 200 грн.; -01 квітня 2020 року на суму 12 000 грн.; -06 травня 2020 року на суму 14 413 грн.; -08 червня 2021 року на суму 16 200 грн.; Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 13 спірного договору [PERSON] та [PERSON] погодили, що істотними умовами цього договору вважатимуться щомісячні платежі, первинний грошовий платіж та довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі. Як зазначено у позовній заяві, що надходження щомісячних обов`язкових платежів, які обумовлені спірним договором, припинилось з листопада 2020 року. Із доказів, які досліджені судом, не встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено істотні умов договору щодо здійснення ним обов`язкових щомісячних платежів, визначених умовами договору, адже на спростування вказаних обставин, відповідачем [PERSON] надано відповідні докази, а саме фіскальні чеки АТ «Укрпошта». У ст. 744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно зі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобов`язання відповідно до умов укладеного договору, а позивач не надала достатніх доказів на підтвердження невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, тому відсутні підстави для розірвання цього договору, а тому в задоволені вимог позовної заяви слід відмовити. Свої позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання позивач також пред`явила до [PERSON] . Проте, доказів на підтвердження того, що останньою порушено права позивача у правовідносинах, які виникли із спірного договору, судом не встановлено. У зв`язку із чим вимоги позовної заяви до даного відповідача задоволенню не підлягають. У зв`язку із відмовою в задоволені позову, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed