Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм»), в якому зазначив, що 09.04.2021 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 04974-04/2021. Сума кредиту складає 3000 гривень, строк дії договору 30 днів. Вважає, що кредитний договір укладений на невигідних для нього умовах. Він, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті даної угоди. При укладенні\~кредитного договору\~порушені його\~права,\~як споживача.Не надані на ознайомлення Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвеструм». Умови договору є несправедливими, бо сума компенсації, яку він повинен сплатити кредитодавцю становить більше 50%, тому п.1.3 договору повинен бути визнаний недійсним. Крім того, договір не містить умов відповідальності відповідача, зокрема у розділі договору під назвою «Відповідальність та наслідки невиконання договору», відсутність у кредитному договорі вказаної умови є підставою для визнання такого договору недійсним. Просить суд визнати кредитний договір № 04974-04/2021 від 09.04.2021 року недійсним. Відповідач був повідомлений про розгляд справи на офіційну електронну адресу, відзиву на позовну заяву не надав, заяв, клопотань стосовно розгляду справи від нього до суду не надходило. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1.\~ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.1,6\~ст.81 ЦПК). За наявними в матеріалах справи доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач просив визнати недійсним електронний договір про надання фінансового кредиту № 04974-04/2021 від 09.04.2021 року, укладений між ним та ТОВ «ФК «Інвеструм», посилаючись на порушення його прав при укладенні договору. Підставою недійсності правочину у відповідності до\~ст.215 ЦК України\~є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу.\~ Зазначеними частинами ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту№ 04974-04/2021 від 09.04.2021 року, відповідно до умов якого відповідач, як позикодавець, надав позивачу, як позичальнику, позику в сумі 3000,00 грн., на строк 30 днів, до дати повернення позики (останній день) 08.05.2021 року. Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим (ідентифікатором), про що зазначено в договорі і не оспорюється позивачем. Як вбачається з копії спірного договору, при його підписанні позичальник використав електронний підпис одноразовий ідентифікатор W75864. Відповідно до\~ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Стаття 627 ЦК України\~та\~ст.6 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.ст.1048-1052,\~1054 ЦК України\~істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі, є: сума кредиту, строк кредитування, умови і порядок його видачі та повернення, відсоткова ставка, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір кредиту має бути укладений у письмовій формі (у вигляді паперового документу або у електронному). Згідно абз.2 ч.2\~ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.11 Закону про електронну комерцію,\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 6 ст.11 Закону про електронну комерцію встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: (1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; (2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; (3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону про електронну комерцію). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.7, 12 ст.11 Закону про електронну комерцію). Договір про надання фінансового кредиту № 04974-04/2021 від 09.04.2021 року містить всі істотні умови, зокрема: електронні підписи, виконані відповідно до\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», розмір кредиту 3000,00 грн., строк, на який надається кредит 30 календарних днів, процентна ставка 2,20% в день та 803,0000000000001% річних від суми наданого кредиту, загальна вартість кредиту із процентами 4520,10 грн. (додаток № 1 до Договору). Позивач, підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені у запропонованому договорі, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Твердження позивача про те, що йому не було надано інформації, яка стосується суті наданих кредитором фінансових послуг, Правила надання коштів у позику ТОВ «ФК «Інвеструм» йому не були надані для ознайомлення, - не відповідає дійсності, оскільки зазначена інформація міститься в договорі № 04974-04/2021 від 09.04.2021 року. Так, пункт 6.8 договору містить пряму вказівку на те, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє та погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства. Пункт 6.9 Договору вказує, що клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивачем не надано доказів суду, що він є недієздатним або обмежено дієздатним. Тобто, [PERSON] , являючись дієздатністною фізичною особою, здатен своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатен своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Позивач знав і усвідомлював про наявність негативних для нього наслідків у вигляді додаткового майнового навантаження у разі порушення строків (30 календарних днів) повернення кредиту та сплаті процентів та у разі незгоди з такими умовами мав абсолютну можливість не укладати договір на таких умовах. У даному випадку йдеться мова не про нечесність чи недобросовісність кредитодавця, який діяв в межах закону, а про зміну намірів і прагнень позичальника, який станом перед отриманням кредитних коштів вважав такі умови прийнятними для себе, а після їх отримання і використання для задоволення своїх власних потреб і з настанням строку виконання грошових зобов`язань, а також допущенням прострочення змінив свою думку.\~\~ Суд також не приймає доводи [PERSON] про те, що він, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті даної угоди. Так, в пункті 5 Договору зазначено, що дія договору достроково припиняється за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Припинення або розірвання договору не звільняє клієнта від обов`язку повернути товариству наданий кредит і сплатити нараховані проценти за користування кредитом за фактичний термін користування кредитом в день припинення або розірвання договору. Отже, [PERSON] мав можливість ознайомитись з договором після його підписання, оцінити вигідність умов кредитування та їх справедливість, оцінити всі ризики і збитки, і письмово повідомити кредитодавця про намір відмовитись від договору. Проте, позивач не відмовився від договору та не повернув кредит. Щодо порушення норм ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно з умовами Кредитного договору, за користування кредитом позивач сплачує проценти у розмірі 1520,10 гривень (додаток №1 до Договору). Позивач в своєму позові зазначає, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 803,0000000000001% річних від суми кредиту з розрахунку 2,20% на добу. За користування позикою у розмірі 3000,00 грн. протягом 30 днів позивач, відповідно до п.1.3 сплачує 3000 х (2,2%х365)/365 х 30 = 1980 грн., а отже сума компенсації, яку він повинен сплатити Кредитодавцю, становить більше 50%. Суд вважає, що позивач плутає поняття «плата за користування кредитом» і «компенсація за невиконання зобов`язань за договором». Відповідно до чинного цивільного законодавства України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст.546 ЦК України). Тобто, у випадках невиконання або неналежного виконання умов договору кожна із сторін має право вимагати сплати неустойки (штрафу, пені). Договір про надання фінансового кредиту № 04974-04/2021 від 09.04.2021 року не містить положень про компенсацію за невиконання зобов`язань за договором. Зазначено лише, що у разі, коли клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 Договору та/або в додатку(ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору (п.4.3). Тобто, знов ж таки, мова йде про плату за користування кредитом, а не про компенсацію невиконання зобов`язань за договором. Враховуючи викладене, суд не вважає умову, викладену в пункті 1.3 Договору, несправедливою, що виключає визнання даного пункту недійсним. Що стосується умов відповідальності відповідача, то суд не погоджується з твердженням [PERSON] про відсутність таких в договорі, оскільки в пункті 4.1 прямо зазначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. А пункти 4.2 та 4.3 встановлюють наслідки для сторін та клієнта відповідно за невиконання або неналежне виконання умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеними обставини, на які послилається позивач в своєму позові у зв`язку з чим,

Outcome: dismissed