Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

13 жовтня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2003 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2021 року. У шлюбі народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом у справі №686/15351/21 від 07 липня 2021 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2021 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Однак на час видачі судового наказу, молодша дочка [PERSON] проживала разом із матір`ю в СТ «Явір» по [ADDRESS] на території Петриківської сільської ради Тернопільського району. З 28 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] відвідує ДНЗ №10 Тернопільської міської ради, за місцем проживання укладено декларацію у сімейного лікаря [PERSON] для надання первинної медико-санітарної допомоги. Старші діти проживають разом із відповідачем, який налаштував їх проти матері. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] , [INFO] позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 2 000 грн, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, враховуючи, що малолітня дочка [PERSON] проживає разом із позивачкою, остання просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання двох інших спільних дітей з частки від її доходу на тверду грошову суму по 1 255 грн на кожну дитину, та визнати таким, що не підлягає судовий наказ від 07 липня 2021 року, припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. 13 грудня 2021 року представником позивача до суду було подано заяву про зміну предмету позову, у якій вона остаточно просила зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу з Ѕ до 1/3 частини всіх видів її доходу, припинити стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1 серпня 2021 року, та стягнути з дня звернення до суду аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2 000 грн щомісячно. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, підтвердив, що малолітня [PERSON] з серпня 2021 року дійсно проживає разом із матір`ю, не заперечив, щодо зменшення розміру аліментів з Ѕ частини всіх видів доходу позивачки до 1/3 частини, однак не погодився із розміром аліментів, які з нього просить стягнути [PERSON] , вважає, що достатнім буде розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 грудня 2021 року позовну вимогу про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню було залишено без розгляду за клопотанням представника позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з 11 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року у справі №686/15356/21. Під час шлюбу, у сторін народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв серії [NUMBER] , [NUMBER] , серії [NUMBER] . За заявою [PERSON] Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 07 липня 2021 року у справі №686/15351/21 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частки від її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 червня 2021 року. Як вбачається із довідки Петриківського старостинського округу Тернопільського району №1115 від 20 вересня 2021 року [PERSON] проживає без реєстрації в Садівничому товаристві «Явір» [ADDRESS] на території Петриківської сільської ради Тернопільської області, за межами населеного пункту с. Петриків. Довідкою від 17 січня 2022 року №46 виданою цим же органом було уточнено дату, з якої дитина проживає без реєстрації разом із матір`ю у садовому товаристві, а саме з 25 липня 2021 року. Відповідно до довідки Тернопільського ДНЗ №10 від 08 жовтня 2021 року [PERSON] з 28 вересня 2021 року відвідує старшу групу дошкільного закладу. 05 жовтня 2021 року в інтересах дитини [PERSON] було підписано декларацію №001-45ЕН-7НАО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За положенням частини 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160, ст.161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В силу ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. П.23 вищезазначеної постанови визначено, що аліменти в новому розмірі починають стягуватися з часу набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час малолітня дочка [PERSON] перестала проживати з батьком та фактичного проживає разом із матір`ю, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з матері на користь батька з Ѕ частини всіх видів її доходу до 1/3 частини, починаючи із дня набранням рішенням законної сили. Стосовно вимоги щодо припинення сплати аліментів з 01.07.2021 року, тобто з часу коли дочка [PERSON] почала проживати разом із матір`ю, суд вважає, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити з тих підстав, що саме з моменту звернення до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку, а тому стягнення з позивача аліментів слід припинити з дати звернення з позовом до суду, а саме з 13 жовтня 2021 року (дата направлення позову до суду). Згідно ч.ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що підлягають стягненню з [PERSON] суд враховує, що на його утриманні перебуває дві неповнолітніх дитини [PERSON] та [PERSON] , відповідач працює неофіційно, середній розмір його щомісячного доходу складає 15 000 грн, єдиний джерелом доходу [PERSON] є щомісячна соціальна виплата в сумі 1 700 грн, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 січня 2021 року по червень 2021 року. З огляду на викладене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] , який слід стягнути з відповідача має становити 2 000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (13.10.2021 року) і до повноліття дитини. Вказана сума щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати по справі становлять 2 724 грн, та складаються із судового збору за три вимоги, що стосуються зменшення розміру аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, враховуючи, що позивач сплатила судовий збір за вимогу про припинення стягнення аліментів в сумі 908 грн, і зазначена вимога судом була задоволена, то з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму відповідно до ст.141 ЦПК України. За інші дві вимоги, позивачка звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із чим вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 816 грн.

Outcome: approved