Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач, Київський міський центр зайнятості, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 2 033,33 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2020 р. відповідач звернувся до Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості з заявою про надання останньому статусу безробітного та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. У своїй заяві відповідач повідомив, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підприємцем, не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства. Додатково у поданій заяві зазначав, що ознайомлений із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Через карантинні обмеження заява відповідачем була подана засобами дистанційної комунікації, через що відповідача було проінформовано про необхідність подання до центру зайнятості оригіналів документів через 10 днів після завершення карантину. Наказом від 02.04.2020 №НТ200402 відповідачу надано статус безробітного. Наказом Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості від 14.04.2020 р. за № НТ200414 відповідачу було призначено виплату допомоги по безробіттю з 02.04.2020 р. по 27.03.2021 р. Згідно наказу Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості від 14.04.2020 №НТ202414 відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю з 02.04.2020 по 30.06.2020 у зв`язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин. Наказом Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості від 01.07.2020 № 200701 відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу). При опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітного в Дніпровській філії Київського міського центру зайнятості, оскільки останній перебував у трудових відносинах з ТОВ «АСИСТЕНТ ГРУП». 07.08.2020 Київським міським центром зайнятості складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 1749. Згідно висновків акту встановлено факт укладення трудового договору між ТОВ «АСИСТЕНТ ГРУП» та відповідачем, з 01.05.2020 по 31.05.2020. За надані послуги, згідно акту виконаних робіт №1 від 31.05.2020 відповідачу нарахована винагорода у сумі 5000,00 грн. Дніпровською філією Київського міського центру зайнятості 15.09.2020 видано наказ № 39, відповідно до якого прийнято рішення щодо повернення відповідачем нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення. Згідно довідки-розрахунку від 11.09.2020 № 189 розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 01.07.2020 по 01.09.2020 становить 2 033,33 грн. 16.09.2020 [PERSON] надіслано лист-повідомлення № 266.5-3962/20 про необхідність повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Станом на день пред`явлення позову відповідач у добровільному порядку кошти не повернув. 02 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 15 лютого 2021 року. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав засобами електронного зв`язку 07 грудня 2020 року. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, будь-яких інших заяв по суті справи, клопотань сторонами подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. За приписами ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Як убачається з матеріалів справи, 02 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявами, в яких просив надати (поновити) їй статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити (поновити) йому виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Згідно з Витягом з наказів про прийнятті рішення по особі, [PERSON] , ПК № 026620040100039, Наказом від 02.04.2020 року № НТ200402 відповідачу надано статус безробітного. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Наказом від 02.04.2020 № 200402 відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 02.04.2020 по 27.03.2021 та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 02.04.2020 № 200402 відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю з 02.04.2020 по 30.06.2020. Наказом від 04.09.2020 року № НТ200904 [PERSON] з 02.09.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з припиненням реєстрації як безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп 1), 2) п. 37 Порядку від 20.03.2013 р. № 198, у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) відповідно до пп. 9 п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» та пп.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про зайнятість населення» Київський міський центр зайнятості здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційно-аналітичну систему центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію, що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 N 7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття Відповідно до Акту № 1749 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 26.08.2020 року для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, на підставі рішення комісії з розслідування страхових випадків КМЦЗ від 21.07.2020 проведено звірку даних перебування у трудових відносинах ЦПХ та нарахованого доходу [PERSON] з ТОВ «АСИСТЕНТ ГРУП» (ЄДРПОУ 41028404) та встановлено, що останній уклав з ТОВ «АСИСТЕНТ ГРУП» договір від 01.05.2020 № 1045 на виконання робіт (надання послуг) та надавав послуги в порядку та на умовах визначених договором. Листом від 17.08.2020 № 173 ТОВ «АСИСТЕНТ ГРУП» було повідомлено, що послуги надавалися з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року. За надані послуги, згідно акту виконаних робіт № 1 від 31.05.2020 року [PERSON] була нарахована винагорода на суму 5 000,00 грн. За нормою ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). За приписами п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Положеннями ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено право Фонду, серед іншого: користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Із довідки-розрахунку № 189 від 11.09.2020 убачається, що сума надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття [PERSON] , який був зареєстрований як безробітний в Дніпровській районній філії КМЦЗ з 02.04.2020 р. по 01.09.2020 р. складає разом 2 033,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду. У середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (ч. 5 ст. 23 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості № 39 від 15.09.2020 р. прийнято рішення про повернення [PERSON] отриманого матеріального забезпечення та направлено відповідачу відповідний лист від 16.09.2020 р. № 266.5-3962/20 щодо необхідності повернення коштів у добровільного порядку. Станом на час розгляду справи даних щодо повернення [PERSON] надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 2 033,33 грн. не надійшло. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ст. 1215, ст. 1212 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів та необхідність його задоволення, оскільки відповідач у встановленому порядку не повідомив позивача про укладення трудового договору, оскільки така обставина впливає на умови виплати допомоги по безробіттю та зазначене свідчить про невиконання останнім обов`язків, передбачених ч. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати [PERSON] коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 2 033,33 грн. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду із цим позовом, у розмірі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved