Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

11.10.2021р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Алекскредит» (третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.) про повернення коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження (а.с. 2 4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.10.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 26). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона уклала з ТОВ «Алекскредит» кредитний договір. 07.05.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 61761681 з примусового виконання виконавчого напису № 5428 від 30.03.2020р., виданого приватним нотаріусом Броварського РНО Київської області Колейчиком В.В., за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 14280,00 грн. 24.09.2021р. виконавче провадження № 61761681 закрито відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Однак у межах виконавчого провадження стягнуто з позивачки 6607,6 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2021р. по справі № 201/3979/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30.03.2020р., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №5428, яким звернуте стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в сумі 14280,00 грн. Після чого відпала правова підстава для стягнення з позивачки грошових коштів. З урахуванням викладеного, позивачка просить стягнути з ТОВ «Алекскредит» на її користь грошові кошти у розмірі 6 607,6 грн., стягнуті в межах виконавчого провадження № 61761681. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 11.01.2022р. надала заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, на задоволенні позову наполягала (а.с. 31). Представник відповідача в судові засідання, призначені на 11.01.2021р., 22.02.2022р. не з`явився, про дати, час та місце слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток на офіційну адресу реєстрації товариства (а.с. 33-34). Крім того, про дату та час розгляду справи на 03.12.2021р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 32). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, відзиву на позовну заяву не надав, а також не надав доказів на спростування позиції позивачки. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 30). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання втретє не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що 30.03.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 5428 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором б/н, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Алекскредит», на суму 14280,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 61761681 та розпочато примусове виконання вказаного виконавчого напису. У межах виконавчого провадження з [PERSON] стягнуто 6607,60 грн. (а.с. 18-20). Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.07.2021р. по справі № 201/3797/21 задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Алекскредит», визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30.03.2020р., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №5428, яким звернуте стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості в сумі 14280,00 грн. (а.с. 7-11). Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За даними АСВП виконавче провадження № 61761681 завершене (а.с. 16). За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи, що судом під час розгляду справи, на підставі наданих суду доказів, встановлено, що підставою отримання ТОВ «Алекскредит» в рамках виконавчого провадження № 61761681 сума у розмірі 6607,60 грн. стягнуто з позивачки у примусовому порядку заборгованості, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 5428 від 30.03.2020р., який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Алекскредит» безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню та стягненню з ТОВ Алекскредит» на користь позивачки підлягає сума 6607,60 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved