Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру стягуваних аліментів та зміну способу їх стягнення, посилаючись на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.11.2019 року, яке набрало законної сили, йому присуджено до сплати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частині всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи стягнення з 17.09.2019 року. Вказує, що на даний час не має постійного заробітку, живе за рахунок тимчасових доходів, вдруге одружився, тому аліменти, які стягуються у вище зазначеному розмірі, ставлять його сім`ю у скрутне матеріальне становище, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Враховуючи вище наведене просив зменшення розмір стягуваних аліментів та змінити спосіб їх стягнення, а саме: стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 грн щомісячно на дитину до досягнення її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з тих підстав, що він на даний час офіційно не працевлаштований, з нього стягуються аліменти біля 3\~000 грн щомісячно, що ставить його новостворену сім?ю в скрутне матеріальне становище. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, вказавши, що на картковий рахунок приходять аліменти в розмірі до 2000 грн щомісячно. Аліменти в розмірі 1\~500 грн, які позивач бажає, щоб з нього стягувалися, є недостатньою сумою для забезпечення нормального рівня проживання дитини. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачкою. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.11.2019 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи стягнення з 17.09.2019 року Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.09.2019 року. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] 23.03.1993 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2021 року. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15.06.2021 року слідує, що станом на 01.04.2021 року переплата по сплаті аліментів становить 1\~961 грн 26 коп. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 181 цього Кодексу спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже суд вважає за потрібне зазначити, що право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його заробітку, перед судом він не вправі ставити питання про заміну способу стягнення аліментів. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також інтересам особи, з якою дитина проживає. Підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів судом не встановлено, а доказів на їх підтвердження суду не надано. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд доходить висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України як на підставу для задоволення заявлених ним позовних вимог, є хибним, адже він просив зменшити розмір стягуваних аліментів та змінити спосіб їх стягнення, посилаючись на відсутність постійного заробітку та зміну сімейного стану, у зв`язку зі чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст. 7, 180-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed