Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У вересні 2021 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимоги вказує, що 16.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки № [NUMBER] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 3150,67 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також, позивач просить відшкодувати сплачену суму судового збору, розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 06.09.2021 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін. Відповідачем було скеровано до суду відзив, в якому вона просила застосувати до позовних вимог строків позовної давності, оскільки договір було укладено терміном на три роки, тобто, до 16.02.2020. Звертає увагу, що лист-вимога до неї також була направлена після спливу строку позовної давності. Зазначає, що відповідач грошових коштів не отримувала, 19.06.2017 з її картки були зняті грошові кошти невідомими особами, про що було повідомлено правоохоронні органи та позивача. Вказує, що невідомі особи знали усі грошові кошти, які знаходились на банківській картці та відкрили кредит на суму 1490,00 грн. У позові просила відмовити. Позивач скерував до суду відповідь на відзив, в якій вказував, що укладення договору між сторонами підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема, копією заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу [NUMBER] від 16.02.2017. Позивач наголошував, що Банк не несе відповідальності за несанкціоноване використання грошових коштів з особового рахунку клієнта. Щодо позовної давності вказував, що з 11.03.2020 по теперішній час на території України діє карантин, у зв`язку з чим, строки, передбачені ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦПК продовжуються на строк дії такого карантину. Позов просили задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати позовну давність, наголошувала, що жодних заяв про приєднання вона не підписувала. Вказувала, що очевидним є те, що в заявах стоїть не її підпис, оскільки, підпис візуально не співпадає з її підписом, який міститься в паспорті. У позові просила відмовити. Суд в порядку п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, з метою сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом роз`яснював стороні відповідача право на заявлення клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи. Також, на виконання п.5 ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом було роз`яснено учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи. Разом з цим, відповідних клопотань до суду не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 16.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки № [NUMBER] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Укладення зазначеного договору підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема копією заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] від 16.02.2017 року. За умовами п. 3.4. Заяви про приєднання Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Відповідно до п. 6.3. Заяви на вставлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), що є складовою Заяви на приєднання (далі - Заява), Клієнт погодився, що йому може бути встановлено бажаний розмір кредиту в сумі 1 500,00 грн. та максимальний розмір кредиту 100 000,00 грн. із строком кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Згідно з пунктом 6.5.1. Заяви процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 30,00 (тридцять) процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Згідно з п. 6.9. Заяви всі інші умови Кредитного договору, в т.ч. порядок його зміни, містяться в Договорі. За змістом п. 1.8. розділу XXII Договору Банк здійснює надання Кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на Картковий рахунок Клієнта. Відповідно до п. 1.7. розділу XXII Договору датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, ще прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як свідчать фактичні обставини справи, позивач виконав зобов`язання за Договором, відкривши відповідачу картковий рахунок та встановивши на нього кредитну лінію у визначеному умовами договору розмірі, а саме 1500,00 грн. Відповідач скористалась кредитними коштами у розмірі 1490,61 грн, здійснивши відповідну операцію з переказу коштів 19.06.2017 року. За таких обставин твердження відповідача про те, що вона не укладала з позивачем жодних кредитних договорів не підтверджується належними та допустимими доказами. Щодо аргументів відносно списання грошових коштів, слід зазначити, що на відповідача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Операція з переказу коштів у сумі 1490,61 грн була здійснена 19.06.2017 в мережі Інтернет з використання реквізитів платіжної картки з правильним введенням паролів, які відомі тільки власнику картки. Враховуючи вищевикладене, відсутності інформації щодо результатів розслідування за заявою відповідача та встановлення покладення на відповідача обов`язку нерозголошення інформації стосовно свого карткового рахунку, суд не приймає до уваги аргументи відповідача у якості підстави для відмови від позовних вимог, та вважає наявними підстави для стягнення з відповідача заборгованості по основному боргу в розмірі 1490,61 грн. Також, позивач, звертаючись до суду із позовними вимогами просив стягнути 1068,29 грн - заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 6,00 грн - комісія за розрахунково-касове обслуговування; 393,83 грн - пеня та несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредитом; 47,54 - 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 68,45 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 75,95 - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Банк встановив на вищевказаний рахунок відповідача кредит у сумі 1500,00 грн під 30% річних. Разом з цим, з розрахунку заборгованості вбачається, що розмір процентів позивачем визначений з 8,58% до 41,66%, відтак, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті процентів не є обґрунтованими, розмір пені, 3% річних, інфляційних втрат, комісій також не ґрунтуються на вимогах закону та підписаних відповідачем документів. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 47,54 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, слід зазначити, що враховуючи, що позивачем було вжито заходів щодо повідомлення про списання у неї грошових коштів правоохоронні органи та позивача, невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань щодо основної суми заборгованості, було пов`язано з правомірними очікуваннями на розслідування вказаної ситуації, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується строку позовної давності, слід зазначити, що у відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» були внесені доповнення до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу, а саме доповнено п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки визначенні статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Таки чином, спливу позовної давності щодо стягнення боргу не відбулося, у задоволенні заяви відповідача слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., позовні вимоги задоволено частково 1490,61 грн (47% від 3150,67 грн.) Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 1066,90 грн.

Outcome: partial