Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивачі в травні 2021 року звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, в якому просили зобов`язати [PERSON] усунути (нечинити) перешкоди [PERSON] , [PERSON] , у спілкуванні та вихованні онуків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначити наступний графік участі [PERSON] , [PERSON] , у спілкуванні та вихованні онуків , а саме: встановити систематичні побачення позивачів із дітьми за місцем проживання дітей у присутності їх матері - [PERSON] , у першу та третю суботу кожного місяця з 16-30 години до 20-00 години; дозволити позивачам систематичні побачення із дітьми за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] без присутності матері у другу та четверту суботу кожного місяця з 16-30 години до 20-00 години; дозволити позивачам систематичні побачення із дітьми за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] у другу та четверту неділю кожного місяця з 17-00 години до 20-00 години в присутності матері дітей або без неї; дозволити позивачам систематичні побачення із дітьми за місцем проживання дітей у присутності їх матері на їх день народження - 07 липня кожного року з 10-00 години до 14-00 години. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що їх син [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі в [PERSON] та відповідача народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти мешкають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З народження хлопчиків позивачі брали активну участь у житті та вихованні своїх онуків. Вони доглядали за дітьми, купували їм речі та іграшки, брали дітей до власного дому, гуляли із ними на свіжому повітрі. Потім, з незрозумілих причин, відповідач почала змінювати своє ставлення до [PERSON] та [PERSON] , почала обмежувати їх спілкування із онуками. З лютого 2021 відповідач - [PERSON] , [INFO] чинить [PERSON] та [PERSON] , як бабі та діду, перешкоди у спілкуванні зі своїми онуками. Через протиправні дії відповідача позивачі позбавлені реальної можливості брати участь у житті та вихованні своїх онуків, через що звернулися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою судді Жотневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2020 року провадження по справі відкрито. Відповідач [PERSON] надала відзив в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити з огляду на те, що з її боку позивачам жодних перешкод у спілкуванні з дітьми не чиниться, останні протягом тривалого часу з ними не спілкуються та самоусунулися від цього. Також відповідач зазначила, що з огляду на вік дітей та їхній емоційний розвиток, зустрічі дітей з позивачами без присутності матері та за їх місцем проживання неможливі, а графік участі у спілкуванні та вихованні дітей , запропонований бабой та дідом , є неприйнятним, таким, що відрізняється від режиму дітей, не залишає часу на спілкування з іншими родичами. У вступному слові представник позивачів [PERSON] та позивачі [PERSON] , [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу . Однак , з огляду на те , що суду доказів поважності неявки відповідача до судового засідання надано не було, остання повторно не з`явилася до судового засідання, на підставі ч.3 ст.223 ЦПК Уукраїни, справу розглянуто у її відсутність з урахуванням наданого відзиву. При цьому суд зауважує, що провадження у справі триває значний час, судові засідання у справі неодноразово відкладалися через неявку саме відповідача [PERSON] , а надмірна тривалість провадження по справі не відповідає вимогам «розумного строку» та порушує права позивачів, а також приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожній фізичній та юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною. Представник третьої особи підтримала наданий Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району , як органом опіки та піклування, висновок та просила вирішити спір з урахуванням інтересів малолітніх дітей . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що позивачів характеризують з позитивного боку, вони брали активну участь у житті та вихованні своїх онуків, доглядали за дітьми, купували їм речі та іграшки, брали дітей до власного дому, гуляли із ними на свіжому повітрі. Мати дітей вже більше ніж пів року чинить [PERSON] та [PERSON] перешкоди у спілкуванні зі своїми онуками з незрозумілих причин. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Син позивачів по справі: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . У шлюбі в [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачі проживають за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає їх син, батько дітей, [PERSON] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 08.07.2021, складеного представниками відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей, умови проживання родини добрі. Квартира вмебльована необхідними меблями та побутовою технікою, в помешканні чисто, прибрано, зроблено ремонт. Для дітей є іграшки, книжки, спальні місця. [PERSON] та [PERSON] не перебувають на обліку в лікаря-психіатра, а також не перебувають під спостереженням лікаря-нарколога, це підтверджується копіями відповідних довідок, які додані до позову. [PERSON] працює з 1988 року інженером-конструктором на ДП «Івченко-Прогрес». Відповідно до характеристики з місця роботи, [PERSON] притаманні такі риси характеру як порядність, чуйність, чесність, наполегливість, доброзичливість, стриманість і толерантність. Він гарний сім`янин, любить дітей. [PERSON] працює в Запорізькому навчально-виховному комплексі № 68 Запорізької міської ради Запорізької області з 1996 року на посаді вчителя української мови та літератури, є спеціалістом «вищої» кваліфікаційної категорії та має педагогічне звання «учитель-методист». Відповідно до характеристики з місця роботи [PERSON] зарекомендувала себе як висококваліфікований, талановитий педагог. Досконало володіє сучасними інноваційними методиками і технологіями, володіє широким спектром стратегії навчання. [PERSON] є умілим організатором, уроки проводить з урахуванням вікових та психологічних особливостей учнів, відповідно до сучасних вимог організації освітнього процесу. На її уроках панує творча доброзичлива атмосфера, учні активно беруть участь у навчальному процесі. Добре володіючи психологічними та віковими особливостями школярів, уміє знайти спільну мову з учнями та їх батьками. Їй притаманні таки риси характеру: чуйність, доброзичливість, толерантність, чесність, вимогливість до себе та інших, наполегливість, самокритичність, вміння виправляти власні помилки, за це користується повагою учнів, колег та батьків. За добросовісну працю [PERSON] неодноразово була відзначена Почесними грамотами та Подяками. Діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також мешкають баба та дід дітей, по лінії матері, [PERSON] та [PERSON] . Представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей 10.06.2021 обстежено умови проживання дітей за зазначеною адресою та встановлено, що умови для проживання, утримання та виховання дітей створені. [PERSON] зверталася до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР в червні 2021 року, щодо усунення перешкод у вихованні онуків . З метою розв`язання спору судом було отримано висновок органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, яким районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, дійшла висновку щодо доцільності визначити час і місце побачень баби та діда, [PERSON] та [PERSON] , з малолітніми онуками, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , наступним чином: двічі на місяць, перша неділя місяця з 9 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, третя неділя місяця з 16 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, зустрічі у присутності матері малолітніх в місцях громадського відпочинку. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Встановлені фактичні обставини справи, на підставі поданих учасниками справи доказів, свідчать про те, що позивачі та матір дітей [PERSON] у добровільному порядку досягти згоди щодо способу участі баби та діда у вихованні і спілкуванні з онуками не можуть. Будь-яких підстав для обмеження права баби та діда, [PERSON] та [PERSON] , на участь у вихованні та спілкуванні з онуками, передбачені статтею 159 Сімейного кодексу України, судом не встановлені. Факт того, що [PERSON] чинить перешкоди позивачам у спілуванні з онуками, підтверджений зверненням позивача [PERSON] до органу опіки та піклування , показаннями свідків, допитаними у судовому засіданні. Крім того , з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки позивачів , що підтверджено копіями скріншотів, долучених до позову, і зазначене також свідчить про відсутність контакту у сторін в питанні організації зустрічей позивачів з онуками. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, що з урахуванням: ставлення [PERSON] до онуків, зацікавленості до їх долі, яку вона проявляє; малого віку дітей, який впливає на час, місце та тривалість спілкування; стану їх здоров`я на момент запланованої зустрічі; стосунків, що складися між позивачами та відповідачкою, - доцільно визначити час і місце побачень баби та діда з онуками двічі на місяць впродовж трьох годин та лише у присутності матері малолітніх. При цьому, суд зазначає, що запропонований позивачами графік є дуже щільним, порушуватиме права малолітніх дітей на спілкування з батьком дітей та іншими родичами, не враховує те, що дітям виповнилося лише два роки і протягом останніх місяців останні перебувають виключно з матір`ю, що сторонами не оспорювалося. Разом з тим, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування щодо можливості зустрічей позивачів з онуками лише в місцях громадського відпочинку, та вважає за можливе визначити, що зустрічі з онуками можуть відбуватися також за місцем проживання діда й баби з огляду на наступне. Судом встановлено, і зазначене підтверджено відеозаписом , оглянутим в судовому засіданні, що діти неодноразово перебували за місцем проживання позивачів, де їм забезпечено належні умови, наявні спальні місця , іграшки. Крім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин, а отже, з урахуванням темпів розповсюдження захворюваності, можуть бути встановлені обмеження на перебування у громадських місцях, що унеможливить проведення зустрічей. Крім того, проведенню зустрічей можуть перешкоди несприятливі погодні умови ( дощі, аномальна спека, снігові заноси), що може негативно вплинути на здоров`я малолітніх дітей . Враховуючи вищенаведене, суд вважає що є можливим перебування дітей у визначений графіком спілкування час за місцем проживання позивачів. Крім того, суд вважає, що заслуговують на увагу позовні вимоги позивачів в частині зустрічей з дітьми за місцем їх проживання на день народження дітей , та вважає за можливе визначити , що позивачі мають право зустрічей з онуками на день народження дітей - 07 липня кожного року з 10-00 години до 12-00 години у присутності матері малолітніх за місцем проживання дітей, оскільки останні мають право привітати онуків, крім того, тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року) Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів щодо наявності такого конфлікту та неприязних відносин між сторонами , що є підставою для обмеження прав [PERSON] та [PERSON] на спілкування з онуками, неможливості їх знаходження за місцем проживання дітей або за місцем проживання позивачів у присутності матері. Крім того, слід зазначити, що в подальшому, з урахуванням віку дітей та зміни їх режиму дня, встановлений судом графік участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей може бути змінений. Враховуючи вищенаведене , дотримуючись розумного балансу інтересів між сторонами та онуками, врахувавши насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку про можливість визначити наступний графік участі позивачів у спілкуванні та вихованні дітей: двічі на місяць, перша неділя місяця з 9 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, третя неділя місяця з 16 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин у присутності матері малолітніх в місцях громадського відпочинку та за місцем проживання діда й баби; на день народження дітей - 07 липня кожного року з 10-00 години до 12-00 години у присутності матері малолітніх дітей за місцем проживання дітей, а тому позов слід задовольнити частково. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь кожного з позивачів судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial