Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 грудня 2021 року звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання провести приватизацію квартири [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що вона 22.09.2021 року звернулась до центру надання адміністративних послуг Покровської міської ради із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Разом із заявою було подано пакет необхідних документів, який передбачений Наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, крім копії ордеру. У відповідь на звернення від Покровської міської ради до них надійшов лист № 02-06/19703 від 22.09.2021 року, яким було відмовлено в приватизації зазначеної квартири у зв`язку з тим, що в документах відсутні копія ордеру. Позивач [PERSON] була вселена до вказаної квартири як член родини основного квартиронаймача та була зареєстрована в ній з 1971 року, де і проживає по теперішній час. Основний квартиронаймач [PERSON] помер в листопаді 2011 року. Згідно з рішенням виконкому Родинської міської ради № 67 від 26.06.2012 року дозволено змінити договір найму квартири у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача і тоді основним квартиронаймачем стала позивач [PERSON] . Згідно довідки АТ «Ощадбанк» від 16.07.2021 року [PERSON] житловий чек не використовувала та не значиться в списках на приватизацію. Згідно інформаційної довідки АТ «Ощадбанк» від 05.08.2021 року [PERSON] житловий чек не використовувала та не значиться в списках на приватизацію. Згідно інформаційної довідки ПП «Керуюча компанія Стандарт» № 64 від 07.07.2021 року на даний момент в квартирі зареєстровані дві особи - позивач [PERSON] та її донька [PERSON] . Отримуючи у 1971 році квартиру, [PERSON] було здано оригінал ордеру балансоутримувачу. Мати позивача [PERSON] померла в 2011 році, після смерті батьків позивач [PERSON] в домашніх архівах копії ордеру не знайшла. З цієї причини єдиним документом, що не було здано до відділу приватизації, виявилась копія ордеру. З врахуванням того, що позивач [PERSON] вселена до квартири на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, проте, відсутня копія ордеру на квартиру, та цей факт позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, то позивач просить визнати відмову у приватизації квартири їй та [PERSON] незаконною та зобов`язати відповідача провести приватизацію. 06 грудня 2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 08 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29 грудня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача Покровської міської ради на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на те, що за розглядом наданих позивачем документів з`ясувалось, що для подальшого вирішення питання щодо приватизації квартири відсутній ордер або копія ордеру про надання жилої площі за вищевказаною адресою, тобто наданий неповний пакет документів, що йде врозріз вимогам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, позивачу було повідомлено, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири на його користь немає законних підстав через неповний пакет документів. Приватизація державного майна є суспільно значимим процесом, у ході якого здійснюється роздержавлення власності, вирішуються питання пільгової участі членів трудових колективів у її придбанні та їх соціального захисту. Позивач зазначає, що порушується його право на приватизацію, але це є необґрунтованим, так як права на приватизацію позивача ніхто не позбавляє, але воно може бути реалізовано виключно у спосіб та в межах передбачених відповідними нормативними актами. Тобто у разі надання повного пакету документів, що передбачено вимогами Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» питання приватизації вищевказаного житлового приміщення буде реалізовано. Крім того, позовна заява містить відомості про позивача [PERSON] , а в позовних вимогах вона просить визнати порушене право двох позивачів [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про невизначеність з колом позивачів, що є підставю для залишення позову без розгляду. 10 січня 2022 року представник позивача надав до суду заперечення проти відзиву Покровської міської ради, в якому зазначив, що Наказ Міністерства № 396, який є підзаконним нормативно-правовим актом, суперечить ЖК України, який є чинним і за порядком його прийняття є нормативним актом вищої юридичної сили ніж Наказ Міністерства, тому при вирішенні даного спору суду слід застосовувати норму ЖК України. 07 лютого 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 22.09.2021 року звернулась до центру надання адміністративних послуг Покровської міської ради із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Разом із заявою було подано пакет необхідних документів, який передбачений Наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, крім копії ордеру. У відповідь на звернення від Покровської міської ради позивач отримала лист № 02-06/19703 від 22.09.2021 року, яким було відмовлено в приватизації зазначеної квартири у зв`язку з тим, що в документах відсутні копія ордеру (а.с. 18). Позивач [PERSON] була вселена до вказаної квартири як член родини основного квартиронаймача та була зареєстрована в ній 23.09.2003 року, де і проживає по теперішній час (а.с. 15). Основний квартиронаймач [PERSON] помер в листопаді 2011 року. Згідно з рішенням виконкому Родинської міської ради № 67 від 26.06.2012 року дозволено змінити договір найму квартири у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача, основним квартиронаймачем стала позивач [PERSON] (а.с. 17). Згідно довідки АТ «Ощадбанк» від 16.07.2021 року [PERSON] житловий чек не використовувала та не значиться в списках на приватизацію (а.с. 12, 14). Згідно інформаційної довідки ПП «Керуюча компанія Стандарт» № 64 від 07.07.2021 року на даний момент в квартирі зареєстровані дві особи: позивач [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с. 15). Згідно статей 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму, це передбачено частиною 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частина 11 цієї статті передбачає, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 (далі - Положення), визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення визначено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Пунктом 20 Положення передбачено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано копію ордера на жиле приміщення. Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року, регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання. Пунктом 69 Правил передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктом 70 Правил передбачено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. У пункті 72 Правил зазначено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Позивачка [PERSON] вселена до квартири на законних підставах, законність її проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, але відсутність копії ордеру позбавляє позивачку реалізувати своє право на приватизацію квартири. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що відсутність копії ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про приватизацію квартири є безпідставним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Суд не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. У п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що приватизація державного житлового фонду згідно з Законом відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Громадянам надано право змінити цільове використання цих чеків, а тому вони можуть бути використані також для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Зазначене положення Закону дає підстави для висновку, що приватизація державного житлового фонду не є обов`язком громадян України, а є їх правом, яке повинне реалізовуватися ними на власний розсуд, на умовах, у порядку та спосіб, встановлених законом. Системний аналіз положень Закону та ЖК України дає підстави для висновку, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого п.5 ст.5 Закону. В матеріалах цивільної справи наявна довідка про те, що позивачка в списках про отримання житлових чеків не значиться, приватизаційний чек не отримувала. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] не зверталась до суду за захистом своїх прав, позовні вимоги [PERSON] про визнання відмови у приватизації квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] та зобов`язання провести приватизацію, підлягають частковому задоволенню лише відносно позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial