Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До проведення підготовчого судового засідання позивачі підтримали позовні вимоги, просили суд справу слухати за їх відсутності, подавши до суду відповідні письмові заяви. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області від 02 вересня 2015 року, за актовим записом № 20. Спадкодавець заповіту не залишав. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 3,853 га, що розташована на території Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області, земельна ділянка № [NUMBER] , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю, серія Р2 № 395338; житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 57,6 кв.м, житловою площею 35,1 кв.м; земельну ділянку, площею 0,1812 га, що розташована в с. Безпечна, Сквирського району, Київської області, кадастровий номер 3224082102:02:022:0005, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 804124; земельну ділянку, площею 0,2500 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224082102:02:025:0005, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 804126; земельну ділянку, площею 0,1690 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 3224082102:02:025:0006, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 804127; земельну ділянку, площею 0,1082 га, що розташована в с. Безпечна, Сквирського району, Київської області, кадастровий номер 3224082102:02:017:0008, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 804125. Вище вказане нерухоме майно у рівних частинах успадкувала дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 березня 2016 року по справі № 376/474/16-ц. Після набрання рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 березня 2016 року законної сили позивач (син спадкодавця) [PERSON] та [PERSON] належним чином оформили правовстановлюючі документи на свої ім`я. 16 жовтня 2015 року [PERSON] у Дулицькій сільській раді Сквирського району Київської області посвідчила заповіт, за реєстром № 134, згідно з яким земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,788 га, що розташована на території Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області заповіла онуці [PERSON] , народженої від дочки [PERSON] . 17 січня 2017 \~ \~ \~ \~року [PERSON] у Дулицькій сільській раді Сквирського району Київської області посвідчила новий заповіт, за реєстром № 9, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] . 08 травня 2018 року [PERSON] у Дулицькій сільській раді Сквирського району Київської області посвідчила новий заповіт за реєстром № 47, згідно з яким заповіла [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , що посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3224082102:01:033:0020; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2613 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , що посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 3224082102:01:033:0019. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області від 25 березня 2020 року, за актовим записом № 9. Позивачі є спадкоємцями після смерті спадкодавця за заповітом, згідно з ст. 1223 ЦК України прийняли спадщину у встановлений законом строк та порядок. Окрім позивача, є ще інший спадкоємець за законом [PERSON] (відповідач по справі), яка відмовляється від своєї частки спадкового майна на користь позивачів, та не заперечує проти того, щоб спадкове майно в цілому успадкували вони, про що подала до суду відповідну заяву. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 4.12 п.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти ( п.п 4.14 п. 4 Порядку). Відповідно до п.4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п. 4.18. п. 4 Порядку). При звернені до нотаріуса, позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки у випадку існування заповіту на ім`я двох осіб, для оформлення спадщини необхідно звернутися обом спадкоємцям та надати правовстановлюючі документи на спадкову масу. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] наданий час законні вимоги нотаріуса можуть виконати частково, оскільки відсутні безспірні докази прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] . Вказані обставини позбавляють позивачів вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вони вимушені звернутися до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачами, окрім прийняття ними спадщини в судовому порядку, неможливо. Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Приписами ст. 1254 ЦК України встановлено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач до підготовчого судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. Третя особа по справі не подавала до суду будь-яких заперечень проти позовних вимог позивачів. Суд вважає,\~що визнання\~позову відповідачем,\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~тому відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~200\~та ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~вважає ухвалити\~рішення у\~підготовчому судовому\~засіданні по\~суті позовних\~вимог.

Outcome: approved