Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

02.12.2021р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить звільнити його від сплати аліментів, які він повинен сплачувати за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.10.2019 року по справі № 459/854/19 на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. В обґрунтування позову зазначає, що в період з 11.10.1989 року по 02.08.2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від подружнього життя у них народилося троє дітей, двоє з яких є повнолітніми, третій неповнолітній син [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.01.2017 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього коштів на її утримання. Рішення суду було мотивоване тим, що ним здійснювалося утримання дружини в натуральній формі (купівля продуктів, оплата комунальних послуг). Згідно рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.10.2019 року по справі № 459/854/19 позивача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання відповідачки в розмірі 1500 грн. до припинення догляду за дитиною з інвалідністю - [PERSON] . За останній рік його фінансове становище значно погіршилося. Заробітну плату йому систематично не виплачують, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Відповідач отримує постійний дохід як одержувач державних соціальних допомог малозабезпеченим сім`ям та особам з інвалідністю. З його доходу щомісячно відраховуються аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини. Отримуючи мінімальну заробітну плату, яку виплачують із значною затримкою, та з якої утримуються аліменти на утримання сина та на утримання колишньої дружини, у нього не залишається коштів на проживання та на задоволення найнеобхідніших потреб. У нього погіршилося здоров`я та йому встановлений діагноз хронічний крижовий радикуліт. Щороку у нього відбувається загострення цього захворювання. Вважає, що його необхідно звільнити від сплати аліментів на утримання дружини, оскільки розмір доходу відповідачки вдвічі перевищує доходи позивача. Тому, просив позов задовольнити. Ухвалою від 16.12.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 13.01.2022 р., в якому було оголошено перерву до 11.02.2022 року для надання можливості відповідачці надати додаткові документи. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали подану позовну заяву та просили її задовольнити. В судових дебатах представник позивача просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання відповідачки до суми 1500 грн. Відповідачка подала письмові пояснення на позов, в яких зазначила, що у них з відповідачем є троє дітей, двоє з яких є повнолітніми, менший син є інвалідом з дитинства. Вона самостійно виховує дитину та займається його лікуванням. Крім того, вона сплачує комунальні послуги. Позивач має заборгованість по сплаті аліментів. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог та зазначила, що сама виховує дитину з інвалідністю. У дитини є, окрім іншого, плоскостопія, сколіоз і це все вимагає значних коштів на лікування та інші додаткові витрати. Коли вони із позивачем разом проживали, він спершу давав гроші, але згодом почав зловживати спиртними напоями, почав вчиняти відносно неї домашнє насильство, після застосування якого, вона була змушена проходити лікування. Позов заперечила та просила в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а. с. 15). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.01.2017 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог відповідачки про стягнення з позивача коштів на утримання [PERSON] . Рішення суду було мотивоване тим, що ним здійснювалося утримання дружини в натуральній формі (купівля продуктів, оплата комунальних послуг) (а. с. 6). Згідно із рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.10.2019 року по справі № 459/854/19 позивача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання відповідачки в розмірі 1500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.03.2019 року і до припинення догляду за дитиною з інвалідністю - [PERSON] (а.с.7-8). Як пояснив в судовому засіданні позивач, його стан здоров`я погіршився, що підтверджується витягами з медичних документів, долученими до матеріалів позовної заяви (а. с. 9-14) і з яких вбачається, що позивач проходив амбулаторне лікування із встановленим діагнозом загострення хронічного вертіброгенного попереково-крижового радикуліту з вираженим больовим синдромом, обмеження рухової функції. Згідно з довідкою №15/801 від 15.07.2021 року ПрАТ «Шахта Надія» позивач працює на ПрАТ «Шахта «Надія» водієм, його заробітна плата за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року становить 79 450,68 грн., з них 20 467,45 грн. аліменти на утримання дитини, 15000,00 грн. кошти на утримання дружини, 15890,14 грн. утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, сума чистого доходу за 10 місяців становить 28 093,09 грн. (а.с. 16-17). Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області від 06.09.2021 року [PERSON] знаходиться на обліку як одержувач допомог та компенсацій та отримала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року в розмірі 32 956,43 грн. (а. с.19). У відповідності до довідки Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області від 06.09.2021 року [PERSON] знаходиться на обліку як одержувач допомог та компенсацій та отримала державну соціальну допомогу дітям малозабезпеченим сім`ям за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року у розмірі 3679,56 грн. (а. с.20). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, вона самостійно виховує спільного з позивачем сина, звертається за медичною допомогою, на підтвердження чого надала суду лист КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ЧМР Червоноградського району Львівської області №30 від 12.01.2022 року, з якого вбачається що [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю і знаходиться на обліку у генетика, сімейного лікаря, психіатра, кардіолога, невролога, потребує постійного стороннього догляду та лікування (а.38-39). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах у ВП №49045903 від 10.01.2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 31.12.2021 року становить 16 210,45 грн. (а с. 40-41). Також, відповідачка вказала, що самостійно сплачує комунальні послуги, на підтвердження чого долучила копії дублікатів чеків зі сплати комунальних послуг (а.с.42-47, 60-63). Відповідно до довідки про доходи №1350733620361317, виданої відділом обслуговування громадян №5 ГУ ПФУ у Львівській області [PERSON] перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком в розмірі 2200,00 грн. в місяць за період з березня 2021 року по грудень 2021 року (а. с. 64). Крім цього, відповідачкою надані суду копії постанов Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2017 року, 22.05.2017 року, 18.04.2019 року, 09.12.2019 року, якими [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] (а.с.67-70). Також, відповідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України відносно [PERSON] (а.с.66). Проте суд на приймає дані докази до уваги, оскільки такі не стосуються предмету та підстав даного позову. При ухваленні рішення суд керується наступним. Відповідно до частин 1-3 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до положень статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (частина 1). Відповідно до ч.1 ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, обов`язок позивача зі сплати аліментів на утримання дружини до припинення догляду за дитиною з інвалідністю є діючим, оскільки дитина потребує постійного стороннього догляду та медичного лікування. Крім того, є рішення між тими ж сторонами, яким позивача зобов`язано до сплати аліментів. Дане рішення не є скасованим. В матеріалах справи відсутні відомості про апеляційне оскарження даного рішення. Законодавець чітко визначив підстави для звільнення від сплати аліментів. Відповідно до ст. 189 СК України якщо між подружжям було підписано угоду про сплату аліментів, то звільнення від сплати аліментів можливе у разі виникнення наступних обставин: закінчився термін дії угоди (наприклад документ, може бути підписаний на певний строк, після закінчення якого він перестає мати силу); загибель однієї зі сторін угоди. Якщо аліментні зобов`язання виникли на підставі рішення суду, то в цьому випадку можна виділити наступні обставини, в результаті яких наступає звільнення від сплати аліментів: досягнення дитиною повнолітнього віку та повної дієздатності, адже згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; усиновлення дитини іншою особою; у разі виникнення ситуації, внаслідок якої суд визнає, що людина, яка потребує отримання аліментів, відновила свою працездатність або перестала потребувати грошових виплатах; вступ людини, яка потребує отримання аліментів, в новий шлюб, тим самим появу іншого способу матеріальної допомоги; смерть людини, яка зобов`язана виплачувати аліменти або смерть людини, якій ці аліменти виплачуються. Таким чином, законодавчого врегулювання процедури звільнення від сплати аліментів, виходячи з даних правовідносин між сторонами, не передбачено. Оскільки, звільнення від сплати аліментів передбачено лише у чітко визначених випадках, до яких не належать правовідносини у даному спорі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, позивач вправі звернутися із позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршенням матеріального становища та погіршенням стану здоров`я. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані вимоги позивача не підлягають до задоволення, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed