Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь з [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі ј частини від його доходу (заробітку), щомісячно до закінчення дитиною навчання або набуття нею двадцятитрирічного віку. В обґрунтування позову вона зазначає, що з 22.02.2002 по 09.02.2006 перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час донька досягла повнолітнього віку та 01.09.2021 вступила на 1 курс денного відділення Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» та продовжує навчання за спеціальністю «Соціальна робота». Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання доньки (проїзд на навчання, купівлю підручників, харчування, одяг, необхідних побутових речей) та її утримання. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просить справу розглянути без її участі на позовних вимогах наполягає. Відповідач позовні вимоги щодо стягнення з нього ј частини від його доходу до закінчення дитиною навчання або набуття нею двадцятитрирічного віку не визнає, готовий надавати допомогу доньці у розмірі 1/6 частини від його щомісячного доходу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Жодних клопотань про проведення судового засідання за участі сторін не надано, як і не надано клопотань про витребовування доказів Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі письмовими доказами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.202004, виданого виконкомом Кабичівської сільської ради [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Із довідки ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» встановлено, що [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі за державним замовленням, першого рівня освіти спеціальність «Соціальна робота» ( а.с.11). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.02.2006 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9) На підставі виконавчого листа з [PERSON] у примусовому порядку стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття (а.с.12-13) Згідно довідки виконкому Марківської селищної ради від 24.11.2021 №388 до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] входить [PERSON] (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , проживає один (а.с.18,28) його доходи за червень - листопад 2021 року складають 4117,21 грн (а.с.29) Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що регулюється Главою 16 Сімейного кодексу України "Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання ". Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивач стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] навчається на 1 курсі ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за державним замовленням, першого рівня освіти за спеціальністю «Соціальна робота». Позивач обгрунтовує свій позов тим, що витрати пов`язані з навчанням доньки зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити саостійно без участі батька дитини (проїзд на навчання, купівлю підручників, харчування, одяг, необхідних побутових речей). Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Відповідач є працездатною особою, групи інвалідності чи хронічного захворювання не має, утриманні інших дітей чи будь-яких осіб також не має. Заперечуючи проти позову відповідач надав довідку з Державного центру зайнятості №4 від 21.02.2022 в якій вказано, що він зареєстрований як безробітний з 04.02.2021 і його дохід за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 року склав 4117,21 грн. Клопотань про витребовування доказів ( відомостей про доходи відповідача, наявність у володінні рухомого чи нерухомого майна) позивач не подавав, хоча має таке право. За таких обставини суд вважає, що відповідач наразі не має реальної можливості надавати своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини від його доходу, оскільки відповідач є безробітним з лютого 2021, можливість працевлаштування обмежена, проте він згоден надавати допомогу в розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) Позивач в супереч вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має достатній дохід для свого проживання та має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від його доходу. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Своїх доходів позивач також не надала, як і не вказала чи отримує дитина степендію чи якісь доходи. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов задовільнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial