Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 27 вересня 2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За період шлюбу вони з чоловіком за спільні кошти придбали будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1517 га з кадастровим номером 7123781500:01:001:0207. 26 жовтня 2020 року\~ рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає переоформити на неї 1/2 частину вказаного нерухомого, то такий спір підлягає розгляду в судовому порядку. 08 лютого 2022 року позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог. Просила визнати за нею право власності\~ лише на 1/2 частину будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки\~ площею 0,1517 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 7123781500:01:001:0207. В судове засідання позивач не з`явилася,\~ надала суду\~ заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що з 27 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку\~ від 03 травня 2019 року між [PERSON] та\~ [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу\~ житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться\~ за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки\~ від\~ 03 травня 2019 року між [PERSON] та\~ [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу\~ земельної ділянки\~ площею 0,1517 га, з кадастровим номером 7123781500:01:001:0207 за адресою: [ADDRESS] відведену без обмежень, надану\~ для будівництва та обслуговування\~ житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2020 року\~ шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25 листопада 2020 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку\~ площею 0,1517 га з кадастровим номером 7123781500:01:001:0207 зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Враховуючи, що будинковолодіння [ADDRESS] та земельна ділянка\~ площею 0,1517 га з кадастровим номером 7123781500:01:001:0207 були придбані за договором купівлі-продажу в період шлюбу сторін, оскільки відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено 908 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача. Доказів на підтвердження понесення будь-яких інших витрат стороною позивача не надано. На підставі наведеного,

Outcome: approved