Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

30.01.2020р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Первая Жемчужина» звернулося до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань на 3% річних. Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В. від 12.02.2020р. вказану справу передано на розгляд до Комінтернівського районного суду Одеської області. 10.03.2020р. матеріали вказаної справи надійшли до Комінтернівського районного суду Одеської області та розподілені судді Жовтан П.В. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Жовтан П.В. від 18.03.2020р. цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСББ «Первая Жемчужина» створено співвласниками житлового комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. ОСББ «Первая Жемчужина» сприяє співвласнику будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник забезпечує своєчасну і в повному обсязі сплату внесків і платежів на умовах, визначених чинним законодавством. Квартира [ADDRESS] у корпусі [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Вказана квартира знаходиться у будинку, забезпеченням обслуговування та утримання якого займається ОСББ «Первая Жемчужина». Також відповідачу належить на праві приватної власності паркомісце у паркінгу, забезпеченням обслуговування якого займається також позивач. За період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за забезпечення утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12 177 грн. 03 коп. Також ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір з ТОВ «Контакт-ліфт» та ФОП [PERSON] , на технічне обслуговування спільного технічного майна - ліфтів. Відповідачу було нараховано в період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. у загальній сумі сплачених коштів частину в розмірі 853 грн. 39 коп., вказана сума відповідачем не сплачена. Крім того, між позивачем та ТОВ «Аль-Софія» укладено договір №01/03-1Ж від 01.03.2018р з технічного обслуговування систем відеоспостереження. 01.11.2012р. між ОК та ВК Фірма «Марс» укладено договір №84.0-12 та договір №78.0-19 з технічного обслуговування пожежної сигналізації. Заборгованість відповідача за таким договором за період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. склала 463 грн. 01 коп. ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір №03/18-1Ж від 01.03.2018р. з охорони спільного майн та охорони громадського порядку з ТОВ «Фортеця-ЮГ». Загальна заборгованість відповідача склала 6348 грн.99 коп. Вивіз твердих побутових відходів та будівельно-ремонтних відходів житлового комплексу здійснювало ТОВ «Союз» на підставі договору №31ожп92 від 01.09.2013р., заборгованість відповідача за даним договором за період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. склала 397 грн.75 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за забезпечення утримання будинку та прибудинкової території склала 20956 грн. 54 коп. Щодо комунальних послуг, позивач зазначив, що ОСББ не є виробником, транспортувальником та постачальником комунальних послуг, а виступає колективним споживачем (замовником) таких послуг, відповідно ОСББ не встановлюються тарифи на будь-які комунальні послуги. Між ОСББ та ТОВ «Інфоксводоканал» було укладено договір №234/1 від 27.09.2012р. про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, згідно якого ТОВ «Інфоксводоканал» забезпечує водопостачання та водовідведення для всього житлового комплексу багатоквартирних будинків, а ОСББ сплачує щомісячно за це. За період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. відповідачем було спожито 365 м. куб. холодної води на загальну суму 6905 грн. 22 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. За спожиту електроенергію усім комплексом багатоквартирних будинків, ОСББ проводило розрахунки з ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на підставі договору №5466 С/С 2828 від 22.07.2014р. За період з 01.04.2016р. по 30.11.2019р. відповідачем спожито 10916кВт електроенергії на загальну суму 18338 грн. 88 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. Крім того, для забезпечення теплом в опалювальний період житлових/нежитлових приміщень та спільного майна, виробництва гарячої води, ОСББ укладено договір з ТОВ «Управдом» на надання послуг з постачання теплової енергії №1-21 ПЖ від 2012 року. За період з 01.04.2018р. по 30.11.2019р. відповідачем було спожито згідно показників розподільного вузла обліку теплової енергії (індивідуального теплолічильника) 3,77гКал на загальну суму 6591 грн. 03 коп., яка є заборгованістю перед позивачем. Отже, загальна сума заборгованості за спожиті комунальні послуги у відповідача склала 31835 грн. 13 коп. Заборгованість відповідача перед позивачем за забезпечення обслуговування паркомісця у паркінгу склала 18947 грн. 62 коп. Фактично відповідачу житлово-комунальні послуги надавались за сприяння ОСББ «Первая Жемчужина», тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Внаслідок дій з боку відповідача ним було спожито житлово-комунальні послуги, тобто були здійснені конклюдентні дії, які породжують юридичні наслідки. В період з 01.06.2015р. по 30.11.2019р. із загальної суми нарахованих внесків та платежів - 121 837 грн. 12 коп., ним було сплачено 69972 грн. 54 коп., загальна заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за вказаний період склала 71739 грн. 29 коп. З врахуванням розміру заборгованості, сума інфляційних витрат складає 7561 грн. 29 коп., сума 3% річних - 3580 грн. 88 коп., а всього 82891 грн. 46 коп., які позивач просить стягнути із відповідача. Представник відповідача-адвокат Гудков С.О. надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що оплату за житлові послуги відповідач здійснював, виходячи із тарифів, затверджених загальними зборами ОСББ «Первая Жемчужина». Переліком внесків та платежів на утримання будинку і прибудинкової території, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які діють з 01.08.2019р. закріплені розміри платежів за житлові послуги. Переліком внесків та платежів на утримання будинку і прибудинкової території скореговано 01.08.2019р. правлінням ОСББ, яке в силу закону не має права затверджувати/змінювати/корегувати тарифи, таке право мають лише загальні збори. Наданий до суду «Внесок з утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: [ADDRESS] з липня 2017 року не затверджений загальними зборами ОСББ та не підписаний головою правління. Жодних належних доказів на підтвердження розміру внесків, які встановлені відповідно до вимог ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до суду не надано, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Крім того, рішенням загальних зборів ОСББ «Первая Жемчужина» від 01.07.2014р. затверджено розмір членських внесків та платежів з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого розмір за 1 кв.м. становить 2,831 грн. В подальшому даний розмір було скореговано правлінням за відсутності на це повноважень та підстав. Згідно рахунків, розмір внеску на утримання будинку становив 9,359 грн., що втричі перевищує затверджений 01.07.2014 року тариф. Крім того, з наданих рахунків вбачається, що у кожному місяці тарифи за освітлення МЗК, енергопостачання ліфтів, обслуговування системи СКД є різними, що свідчить про необґрунтованість нарахувань за даними позиціями. Інформація про необхідність сплати забезпечення обслуговування паркомісця у паркінгу відсутня, крім того, як вбачається із оборотно-сальдової відомості, щомісячно нараховувалися у різному розмірі плата за забезпечення обслуговування паркомісця. Крім того, з наданої оборотно-сальдової відомості вбачається, що остання сформована за період з 01.12.2013р. по 21.12.2019р., станом до 30.06.2015р. рахується борг в розмірі 2224, 98 грн., заборгованість нараховується позивачем щомісячно, відповідачем жодного платежу за забезпечення обслуговування паркомісця у паркінгу не здійснено. В даному випадку підлягає застосуванню сплив строку позовної давності, оскільки позивач із даним позовом звернувся до суду 30.01.2020р., за таких обставин є підстави для застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з грудня 2013 року до січня 2017 року включно. Заборгованість за спожиту електроенергію, за постачання теплової електроенергії відповідачем сплачено в повному обсязі, відтак відсутні підстави для стягнення розміру заборгованості, сум інфляційних витрат та 3% річних. Заборгованість за постачання холодної води, сплачена частково. Також представник відповідача не погоджується із розрахунком інфляційних витрат та 3% річних, наданих позивачем та вказує на те, що загальна заборгованість за отримані житлово-господарські послуги у відповідача за період з 01.06.2015р. по 30.11.2019р. склала 71739 грн., заборгованість нараховувалася щомісячно, тому перебіг позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу, таким чино загальна трирічна позовна давність розповсюджується на вимоги, заявлені позивачем до 30.01.2017р. На підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити. В судових засіданнях представник позивача - адвокат Назаровець В.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала письмові пояснення із запереченнями на доводи представника відповідача. В судових засіданнях представники відповідача-адвокати Гудков С.О., Єршова А.С. заперечували проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві. Надалі представники сторін надали заяви про подальший розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно акту прийому-передачі від 02.12.2013р. ОСББ «Первая Жемчужина» утримує та обслуговує житловий комплекс, який складається з двох багатоквартирних будинків за адресою: [ADDRESS] . Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Первая Жемчужина» діє на підставі Статуту, який затверджено установчими зборами співвласників (протокол № 3 від 04.03.2013). Пунктом 2.1. Статуту встановлено, що метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п. 4.1. Статуту, органами управління об`єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об`єднання. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Первая Жемчужина», як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальної послуги відповідно до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено ч.3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивачем здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території про що також вказують укладені між позивачем та суб`єктами господарювання господарські договори, які наявні у матеріалах справи. 18.09.2014р. між ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» та ОСББ «Первая Жемчужина» було укладено договір про постачання електричної енергії. Між ТОВ «Інфокс» та ОСББ «Первая Жемчужина» було укладено договори про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 234/1 від 27.09.2012р. Також між ТОВ «Управдом» (Виконавець) та ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) укладено договір № 1-21 ПЖ про надання послуг з постачання теплової енергії. 01.08.2019р. між ОСББ «Первая Жемчужина» та ВК Фірма «Марс» укладено договір №74.0-12 та договір №78.0-19 з технічного обслуговування пожежної сигналізації. Також, між позивачем та ТОВ «Аль-Софія» укладено договір №01/03-1Ж від 01.03.2018р з технічного обслуговування систем відеоспостереження. 01.09.2013р. між ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) та ТОВ «Союз» (Виконавець) укладено договір №314ожп92 про вивіз твердих побутових відходів. 01.03.2018 між ТОВ «Фортеця ЮГ» (Охоронець) та ОСББ «Первая Жемчужина» (Замовник) укладено договір охорони № 03/18 1Ж. Також ОСББ «Первая Жемчужина» укладено договір з ТОВ «Контакт-ліфт» та ФОП [PERSON] , на технічне обслуговування спільного технічного майна - ліфтів. Положеннями ч.2 ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч.1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6,7,8 ст. 22, ч.4 ст. 23) встановлено обов`язок власників квартир у багатоквартирному будинку нести витрати по утриманню спільного неподільного майна, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Судом досліджено та встановлено, що протоколом № 5 загальних зборів ОСББ від 01.07.2014 року затверджено розмір членських внесків та платежів з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого розмір за 1 кв.м. за місяць становить 2,831 грн. Разом із тим, Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869, передбачено, що механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси. Так, згідно витягу з протоколу б/н загальних зборів ОСББ від 27.08.2014р., членами об`єднання вирішено, що у разі зміни загальнообов`язкових державних внесків та платежів (зокрема, збільшення або зменшення розмірів податків і зборів, мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, орендної плати та амортизації, відбувається підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, змінюються обсяги фінансових витрат, складової частини планового прибутку) здійснювати коригування тарифів без скликання загальних зборів. Відповідно до вищезазначеної норми, було затверджено скорегований розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, зокрема, з липня 2017р.- 9,359 грн., з 01.08.2019р. - 8, 765 грн. На думку суду, рішення загальних зборів ОСББ, яке оформлене протоколом від 27.08.2014р. є чинним та обов`язковим для виконання, а тому твердження представника відповідача про відсутність підстав для встановлення такого розміру платежів та внесків не може братись до уваги, оскільки правління діяло у відповідності до наявних на те повноважень. Підстави для неврахування протоколів правління - відсутні, а відкориговані тарифи є чинними та обов`язковими для застосування. Стороною відповідаче не надано до суду належних та допустимих доказів які б вказували про наявність підстав для неврахування судом наявних у матеріалах справи документів, а отже такі докази є обов`язковими для врахування та надання їм правової оцінки. Також судом встановлено, що розрахунки заборгованості виконано на підставі затверджених розмірів внесків на утримання будинку та прибудинкової території, загальна сума боргу відповідача перед ОСББ складає 71739, 29 грн., що відповідає наявним у матеріалах справи розрахункам Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів сплати вищевказаної заборгованості, а надані відповідачем копії квитанцій свідчать лише про те, що оплата відповідачем здійснювались не в повному обсязі та не у відповідності до виставлених рахунків, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої відповідачем не спростовано, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б ставили під сумнів неправильність розрахунків, відповідачем до суду не надано. Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. В ході розгляду справи відповідачем не спростовано належними доказами факт надання позивачем згаданих послуг за які останній зобов`язаний здійснювати оплату, матеріали справи також не містять доказів того, що позивачем не надавались чи не якісно надавались послуги за які відповідач повинен сплачувати кошти у встановленому розмірі. Судом враховується правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, відповідно до яких споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Суд зазначає, що відповідно до положень Статуту ОСББ співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком. Згідно положень ст. ст. 68,162 Житлового кодексу Української РСР, квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги сплачуються своєчасно. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6- 2951цс15 викладеній в постанові від 20.04.2016 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, яка складає 7561, 29 грн. та 3% річних у сумі 3590, 88 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц вказала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, а також аналогічного правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17, встановлено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. З огляду на те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, тому він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. За змістом статті 552, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3 % річних. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, про що заявлено у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем щомісячно здійснювалась часткова сплата за надані послуги, що свідчить про переривання позовної давності в силу положень частини першої статті 264 ЦК України. Отже, враховуючи те, що відповідачем надано до матеріалів справи докази здійснення часткової оплати за отримані житлово-комунальні послуги, що також підтверджується і мотивувальною частиною позовної заяви де позивач повідомляє, що оплата здійснювалась частково, що зумовило виникнення заборгованості, це свідчить про те, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Також як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 5200 гривень. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Між позивачем та адвокатом Шпак О.О. було укладено договір про надання правової допомоги від 03.01.2019р. Як вбачається з додатку договору про надання правової допомоги сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги вказаної в Договорі і визначеної завданням клієнта, у розмірі 5200 гривень. Відповідно до положень ст.133 та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved