Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

09.11.2021 року Приватне акціонерне товариство "Українська\~страхова компанія\~"Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп"\~звернулось до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 9000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 28.09.2018 року в м. Новоград-Волинський мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю забезпеченого ними транспортного засобу Chevrolet Lacetti д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та встановлено факт самовільного залишення ним місця ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб ГАЗ-3110 д.н. [NUMBER] . Водій пошкодженого автомобіля ГАЗ-3110 звернувся до позивача з повідомленням про ДТП. На підставі страхового акту водію автомобіля ГАЗ-3110 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 9000, 00 грн. Оскільки відповідач спричинив ДТП та самовільно після вчинення ДТП залишив місце пригоди, тому зобов"язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу. Ухвалою суду від 17.11.2021 року після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача заявила письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач до\~ суду \~повторно не \~з`явився, про час \~та місце \~судового розгляду\~повідомлений вчасно \~та належним\~чином, \~причини неявки\~суду невідомі,\~відзиву на\~позов від\~якого не\~надходило.\~ 14.02.2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2018 року о 20 год. 45 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Шевроле Лачетті, д.н. [NUMBER] вчинив дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобіля ГАЗ-3110 д.н. [NUMBER] , в результата якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та після зіткнення [PERSON] залишив місце пригоди. 26.12.2018 року постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення /а.с.5/. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti д.н. [NUMBER] була забезпечена Приватним акціонерним\~товариством "Українська\~страхова компанія\~"Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп"\~на підставі Полісу № АК/8583919 обов"язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.05.2018 року /а.с.4/. Строк дії до 15.05.2019 року. Водій пошкодженого автомобіля ГАЗ-3110 д.н. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування та надав відповідні пояснення/а.с.6/. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ГАЗ-3110 було проведено його огляд, про що складено акт огляду, а також ремонтну калькуляцію № 18-185131 від 31.10.2018 року, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 22306,21 грн. /а.с.8-9/ . 17.11.2018 року власник автомобіля ГАЗ-3110 д.н. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату щодо компенсації матеріального збитку згідно Полісу № АК/8583919 від 15.05.2018 року, згідно якої погодився із вартістю відновлювального ремонту в сумі 11000 грн. з франшизою в розмірі 2000,00 грн. /а.с.18/. 24.12.2018 року позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, було встановлено розмір страхового відшкодування в сумі 9000,00 грн., що вбачається з Страхового Акту № 180000185131 /а.с.11/ та розрахунку страхового відшкодування від 24.12.2018 року /а.с.11,12/. Страхове відшкодування в сумі 9000,00 грн. було перераховано потерпілому на підставі платіжного доручення № ЗР093503 від 26.12.2018 року /а.с.13/. Таким чином, позивач виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі. Про добровільне відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 9000,00 грн. відповідачу було направлено відповідну претензію від 22.01.2019 року /а.с.14/, однак останній шкоду не відшкодував позивачу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно, до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до абзацу «в» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року № 640/14169/17, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Оскільки, постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні дорожньої-транспортної пригоди та самовільному залишенні місця пригоди, тому суд вбачає обгрунтованими вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач своїм правом заперечити проти вимог позову та надати докази на спростування розміру завданих збитків не скористався. Натомість, позивачем розмір матеріальної шкоди підтверджений належними і допустимими доказами. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved