Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача та третьої особи, позивачів за зустрічним позовом. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини. У своєму позові позивач посилається на те, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи шлюб розірваний. Вона, яка мати малолітньої дитини, доглядає та піклується про неї. У будинку, де вона мешкає із дитиною створені усі умови для проживання та виховання дитини. Між нею та [PERSON] як батьками не досягнута згода щодо визначення місця проживання дитини. При її спілкування із [PERSON] , останній висловлює намір забрати сина на постійне місце проживання до себе та позбавити її можливості бачитися із сином. Тому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що спір щодо місця проживання малолітньої дитини відсутній, так як дитина є замалою за віком для того, щоб жити окремо від матері і ніяких спроб забрати дитину він не здійснював. [PERSON] не дозволяє побачити сина як [PERSON] та і батькам позивача, чинить перешкоди з цього приводу. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень. У своєму позову позивачі, з урахуванням уточнень до позову, зазначили, що з кінця травня 2019 року шлюбні відносини фактично припинені та від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] чинить перешкоди у вільному спілкуванні із малолітньою дитиною як батьку такої дитини, так і близьким родичам бабусі та дідусю з боку батька. Фактично з самого моменту припинення спільного проживання у позивачів із відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, стосовно неможливості нормального спілкування із дитиною. Весь час позивачі за зустрічним позовом намагаються налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Після чисельний марних спроб вирішити питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, вимушені звернутися до суду із позовом. З урахуванням викладеного просять суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та не чинити перешкод [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] , за умови перебування [PERSON] в межах м. Кам`янське Дніпропетровської області: кожний понеділок з 16 год.. до 18 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; кожний четвер з 16 год. до 18 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; кожної суботи з 10 год. до 17 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; з часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку з 16 квітня 2023 року: кожний понеділок з 16 год. до 18 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожний четвер з 16 год. до 18 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожної суботи з 10 год. до 17 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по три дні поспіль в період шкільних весняних та осінніх канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по сім днів поспіль в період шкільних зимових канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по 21 день поспіль в період літніх канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, 16 квітня з 10 год. по 16 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні, іменини та дні народження батька чи інших родичів - за домовленістю з матір`ю; спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів з урахуванням віку, дотримуючись режиму дня дитини. Визначити спосіб участі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] , за умови перебуванні [PERSON] , [PERSON] в межах Кам`янського Дніпропетровської області: кожну другу та четверту суботу або неділю з 10 год.. до 12 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою баби та діда - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері. З часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку з 16 квітня 2023 року: кожну другу та четверту суботу або неділю з 10 год. до 17 год. за адресою баби та діда - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні, іменини та дні народження батька чи інших родичів - за домовленістю з матір`ю; спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів з урахуванням віку, дотримуючись режиму дня дитини. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивачів судові витрати. Представник відповідач за зустрічним позовом надала суду відзив на позов, у якому зазначила, що з метою налагодження психологічного зв`язку між дитиною та батьком, бабусею, дідусем, [PERSON] не буде заперечувати проти зустрічей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , другу та четверту суботу або неділю місяця в період часу з 10.00 год. до 12.00 год. за попередньою домовленістю сторін, за згодою дитини, у місці визначеному за взаємною згодою сторін, з урахуванням режиму для дитини, з участю матері дитини [PERSON] . Також зазначила, що [PERSON] не здійснювала та не здійснює, не має наміру здійснювати жодних перешкод та перепон [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . Всі посилання позивачів щодо вчинення перешкод останнім у спілкуванні з дитиною є надуманими та не підтверджується жодними доказами та не можуть бути підтверджені, оскільки жодного разу не було вчинено позивачем перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Посилались на обставини викладені в позові. В задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просили суд відмовити з посиланням на наданий суду відзив на позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не заперечували щодо позову та визначення місця проживання дитини із [PERSON] [PERSON] та представник позивачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] просили суд задовольнити їх позов в повному обсязі, посилались на обставини викладені у позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала суду лист, у якому просить суд розглядати справу у їх відсутність.. Заяви, клопотання учасників справи 24 червня 2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі та наданий відзив на позов. 06 липня 2020 року представником позивачі надані суду додаткові докази по справі. 11 вересня 2020 року представником позивача надана заява про витребування доказів та надана відповідь на відзив. 06 жовтня 2020 року від третьої особи надійшов висновок про визначення способів у вихованні дитини. 09 грудня 2020 року представником позивачів за зустрічним позовом надана суду відповідь на відзив. 20 січня 2021 року, 12 березня 2021 року представником позивача надана суду заява про виклик свідків. 12 березня 2021 року представником позивача надані додаткові докази по справі. Процесуальні дії суду 26 травня 2020 року ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі. 09 липня 2020 року ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 208/3110/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини та матеріали цивільної справи № 208/4030/20 за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень об`єднанні в одне провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 16 листопада 2020 року, 20 січня 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 15 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справа призначено до судового розгляду. 25 травня 2021 року ухвалою суду зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, а саме визначити спосіб участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень дідусю [PERSON] та бабусі [PERSON] із онуком [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 січня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається зі свідоцтва про шлюбу, видане Заводським районним у місті Камянське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16 (а.с.6). Судом встановлено, що шлюб між сторонами на час розгляду справи розірваний, що вбачається з рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року. Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини видане 19 квітня 2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 395 (а.с.7). Відповідно до довідок про реєстрацію проживання особи від 12 лютого 2019 року № 673/13 та від 30 січня 2020 року № 19/1368, які видані відділом реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, позивач [PERSON] та дитина [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9). Зазначена обставина також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 травня 2020 року № 21/1628, згідно якої за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с.10), а також актом про підтвердження факту проживання особи № 22/3/3 від 14 травня 2020 року, яка затверджена посадовою особою відділом з питань діяльності ОСН та ОСББ Кам`янської міської ради, за яким обстеженням встановлено, що [PERSON] постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , з кінця квітня 2019 року та на даний час (а.с.11). Крім цього, як вбачається з наданих позивачем довідок, які видані 14 травня 2020 року Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 1» Диспансерне психіатричне відділення, [PERSON] в реєстрі у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.12, 13). Відповідно до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] від 17 липня 2020 року № 8вих-20/490, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] доцільним (а.с.64). Відповідно до висновку про визначення [PERSON] способів участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 25 вересня 2020 року № 8-вих-20/672, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне: визначити [PERSON] , [INFO] , спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , таким чином до досягнення дитиною чотирирічного віку щотижня: понеділок 16.00 - 18.00; четвер 16.00 - 18.00; субота 10.00 - 17.00 у присутності матері; з чотирирічного віку щотижня: понеділок 16.00 - 18.00; четвер 16.00 - 18.00; субота 10.00 - 17.00 без присутності матері; 3 дні поспіль під час весняних та осінніх канікул; 7 днів поспіль під час зимових канікул; 21 день поспіль влітку, день народження батька та бабусі, дідуся по лінії батька, Всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з урахуванням потреб дитини та під час перебування батька в м. Кам`янське. Окрім цього, зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] , [INFO] (а.с.100-102). Як встановлено судом та вбачається з наданих суду представником позивача матеріалів, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовим наказом від 31 серпня 2020 року вирішено стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. З наданого суду листа Начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] вбачається, що відповідач по справі [PERSON] в період часу з 01 квітня 2019 року по 09 лютого 2021 року перетинав кордон України, а саме 17 квітня 2019 року, 10 травня 2019 року, 13 липня 2019 року, 16 серпня 2019 року, 20 жовтня 2019 року, 04 листопада 2019 року, 24 грудня 2019 року, 16 лютого 2020 року, 12 червня 2020 року, 05 серпня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 27 жовтня 2020 року, 25 грудня 2020 року. На ухвалу суду від 25 травня 2021 року про зобов`язання Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, а саме визначити спосіб участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень дідусю [PERSON] та бабусі [PERSON] із онуком [PERSON] , [INFO] , третя особа надала суду витяг з протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради 07 червня 2021 року, у якому вирішено ураховуючи ст. 19 Сімейного Кодексу України, зазначене питання не підлягає розгляду органом опіки та піклування, тому не передбачає надання відповідного висновку до суду. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та є визначення місця проживання дитини, що є предметом спору, а позивачами за зустрічним позовом та відповідачем [PERSON] обраний спосіб захисту як усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Сімейного Кодексу України. Оцінка суду Вислухавши пояснення позивача та відповідача, представників сторін, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 січня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок про реєстрацію проживання особи від 12 лютого 2019 року № 673/13 та від 30 січня 2020 року № 19/1368, які видані відділом реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, позивач [PERSON] та дитина [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 травня 2020 року № 21/1628, згідно якої за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] , а також актом про підтвердження факту проживання особи № 22/3/3 від 14 травня 2020 року, за яким обстеженням встановлено, що [PERSON] постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , з кінця квітня 2019 року та на даний час. Судом встановлено, що дотеперішнього часу сторони за первісним позовом не дійшли згоди щодо визначення постійного місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Частинами 1, 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини, мають право на спілкування з дитиною, її виховання. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено судом, між сторонами по справі склалися складні стосунки, що призвело до того, що сторони не мають можливості визначити постійне місце проживання дитини. Так, законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дитини, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Оцінюючи надані сторонами у справі докази, суд дійшов до висновку, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дитини, дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини. Разом з тим, після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо місця проживання дитини. Як встановлено в судовому засіданні дитина [PERSON] , [INFO] , з 2019 року проживає із позивачем [PERSON] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суд має враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Окрім цього, як вбачається з наданого суду висновку за результатами психологічного обстеження на звернення [PERSON] , який складений 10 березня 2021 року психологом [PERSON] , змістовний аналіз даних, отриманих в ході психологічного обстеження, дозволяє стверджувати, що в цілому рівень психічного розвитку [PERSON] за усіма показниками відповідає віковій нормі; [PERSON] у різний спосіб і в різних ситуаціях психологічного обстеження виявляв прагнення до самостійності, а матір це прагнення [PERSON] постійно підтримує. Висновки про те, що у [PERSON] , [INFO] , не має індивідуально-особистісних особливостей, що потребують особливої уваги з боку батьків й вихователів та створення особливих умов навчання та виховання; ціннісне ставлення до [PERSON] й розуміння напрямків його розвитку, задоволення потреб [PERSON] в позитивних емоціях, реалізація його домагання на визнання дозволили [PERSON] створити сприятливі умови для психічного та фізичного розвитку [PERSON] ; у [PERSON] сформований надійний тип прив`язаності до своєї матері [PERSON] ; якість контакту, який існує між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] свідчить, що для [PERSON] його матір є головним джерелом емоційного тепла та своєчасної підтримки; сукупність умов життя і розвитку, які [PERSON] створила для [PERSON] , особливості виховної поведінки [PERSON] забезпечують умови для проживання [PERSON] стану суб`єктивного благополуччя, про що свідчить високий рівень психічного розвитку [PERSON] ; [PERSON] встановила таку ієрархію стосунків, яка відповідає потребам та інтересам розвитку [PERSON] . Так, врахувавши вік дитини, інтереси малолітньої дитини, її психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, а також те, що батько не заперечує щодо проживання дитини разом із позивачем, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд також, при визначенні місця проживання дитини, враховує висновок виконавчого комітету міської ради міста, яким визнано за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки він є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітньої дитини із матір`ю, не є розлученням дитині з батьком, який не позбавлений права спілкування з дитиною, а також брати участь у її вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. Таким чином, з урахуванням викладеного вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини, мають право на спілкування з дитиною, її виховання. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У даній ситуації суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, у даному випадку вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням в їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до вимог Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори», стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач за зустрічним позовом чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно із абзацами 1, 2 пункту 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88, безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування батька з дитиною обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Під час вирішення позову суд приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне: визначити [PERSON] , [INFO] , спосіб участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , таким чином до досягнення дитиною чотирирічного віку щотижня: понеділок 16.00 - 18.00; четвер 16.00 - 18.00; субота 10.00 - 17.00 у присутності матері; з чотирирічного віку щотижня: понеділок 16.00 - 18.00; четвер 16.00 - 18.00; субота 10.00 - 17.00 без присутності матері; 3 дні поспіль під час весняних та осінніх канікул; 7 днів поспіль під час зимових канікул; 21 день поспіль влітку, день народження батька та бабусі, дідуся по лінії батька, Всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з урахуванням потреб дитини та під час перебування батька в м. Кам`янське. Окрім цього, зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] , 16.04.2019 року Таким чином з урахуванням до викладеного суд приходить до висновку, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] має гарантоване законом та рівне з матір`ю дитини право на спілкування та участь у вихованні дитини, тому як діти, коли це можливо, мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їм виховання в атмосфері любові і моральної, та матеріальної забезпеченості. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 758/5545/18 (провадження № 61-466св20), від 23 грудня 2021 року у справі № 202/412/20 (провадження № 61-18600св20). Таким чином суд, зважаючи на встановлені ним належним чином фактичні обставини у справі на підставі наданих доказів, враховуючи принципи диспозитивності, змагальності та пропорційності, а також з урахуванням найкращих інтересів дитини дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та для позивача необхідно встановити наступний порядок участі у вихованні дитини, визначивши спосіб участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьох років, тобто до [INFO] : кожний понеділок з 16 год.. до 18 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; кожний четвер з 16 год. до 18 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; кожної суботи з 10 год. до 17 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері. З часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку з 16 квітня 2023 року: кожний понеділок з 16 год.. до 18 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожний четвер з 16 год. до 18 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; кожної суботи з 10 год. до 17 год. за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по три дні поспіль в період шкільних весняних та осінніх канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по сім днів поспіль в період шкільних зимових канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; щорічно, по 21 день поспіль в період літніх канікул, за адресою батька - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів з урахуванням віку, дотримуючись режиму дня дитини. Вимоги позивачів за зустрічним позовом про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та не чинити перешкод [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] , не підлягають задоволенню оскільки останні не надали докази чинення перешкод у вихованні дитини. Участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, які створюються одним з батьків іншому. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом. Будь-яких доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин перешкоджання відповідачем у спілкуванні та зустрічах з дитиною [PERSON] за період окремого проживання позивачі не надали. Щодо визначення способу участі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку спілкування з ним суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дідусь мають право на особисте спілкування з онуком, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно із абзацами 1, 2 пункту 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року № 34/166/131/88, безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда й баби з онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 711/9775/15-ц. Однак орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради на вимогу суду надати такий висновок надав суду клопотання, у якому зазначив, що спір щодо участі баби вирішується виключно судом та участь представника органу опіки та піклування та надання висновку органу опіки та піклування при розгляду питання способу і порядку участі баби та дідуся у вихованні онука та спілкування з ним діючим законодавством не передбачено та просять цивільну справу розглядати без присутності представника органу опіки та піклування. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабусею, дідусем та онуком щодо визначення участі та позивачів за зустрічним позовом у спілкуванні з онуком та доводами відповідача, які між собою обговорили нищезазначений порядок спілкування, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та його інтересів, відсутності протиправних дій бабусі та дідуся стосовно онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, вважає, що вірним буде визначити бабусі та дідусю порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною чотирьохрічного віку, тобто до [INFO] : кожну другу та четверту суботу або неділю з 10 год. до 12 год. за адресою матері - [ADDRESS] , або за адресою баби та діда - [ADDRESS] , або на нейтральній території у присутності матері; з часу досягнення дитиною чотирьохрічного віку з 16 квітня 2023 року: кожну другу та четверту суботу або неділю з 10 год. до 12 год. за адресою баби та діда - [ADDRESS] , або на нейтральній території без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю; спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів з урахуванням віку, дотримуючись режиму дня дитини. Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що такий спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як бабусі та дідуся, так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі баби та дідуся у процесі виховання онука. Відповідач не довела, що спілкування баби та дідуся з онуком перешкоджатиме його нормальному розвитку. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судові витрати. Враховуючи, що сторони не наполягали на відшкодування судових витрат та з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають поверненню сторонам. На підставі викладеного,

Outcome: partial