Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій АТ «Акцент-Банк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2019 року у розмірі 21131,13 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк». 24.11.2019 року з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 16.08.2021 року утворилась заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 21131,13 грн, з яких 17247,30 грн - заборгованість за кредитом, 3883,83 грн - заборгованість за відсотками. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч.4 ст.19, ст.274 ЦПК України (а.с.24). Позивач - АТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Банку, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.5). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.26,28,31), в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 24.11.2019 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку; базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) дорівнює 3,7% (44,4% річних); розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100 грн) до 25 числа місяця, наступного за датою заборгованості; розмір прострочених зобов`язань по кредиту - подвійна процентна ставка, що діє в тарифі - 7,4%, нараховується з першого дня виникнення зобов`язань (а.с.7-14). Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За частиною 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних). Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наведене свідчить, що шляхом підписання анкети-заяви на отримання кредиту між сторонами було укладено в письмовій формі кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його користування. Приймаючи такий висновок, суд відступає від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №175/4576/14-ц, яка хоча і стосується застосування норм права у подібних правовідносинах, проте фактичні обставини даної справи не є аналогічними справі, що переглянута судом касаційної інстанції. Так, в зазначеному правовому висновку Верховного Суду встановлено відсутність підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, тобто сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, у зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною картою, що не містили підпису відповідача, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. В даному випадку судом беззаперечно встановлено протилежні обставини, зокрема, факт підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які розцінюються як невід`ємна частина кредитного договору, укладеного між сторонами. За змістом Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5); у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6); зобов`язаний стежити за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.2.1.1.5.7). Відповідач в порушення умов кредитного договору несвоєчасно та неповно виконував свій обов`язок з погашення кредиту, внаслідок чого станом на 16.08.2021 року утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком заборгованості за договором становить 21131,13 грн, з яких 17247,30 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3883,83 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с.6-7). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданим позивачем доказам та прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві, з огляду на такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, з аналізу правових норм якого випливає, що кредит надається суб`єктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Отже, позивач, надавши за умовами договору кредитні кошти відповідачу, тобто виконавши своє основне зобов`язання за договором, отримав право на повернення таких коштів зі сплатою процентів, а відповідач, який взяв на себе зобов`язання із повернення кредитних коштів, проте порушив погоджені терміни погашення заборгованої суми, має відповідати перед позивачем як такий, що прострочив виконання зобов`язання. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, який не спростований останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором чи відсутності такого обов`язку відповідачем до суду не надано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення має бути зазначено про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у виді сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved