Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.09.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №71, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки на цьому ґрунті, у зв`язку з чим вони з березня 2020 року фактично припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати без надання терміну на примирення. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій позов підтримав, просить шлюб розірвати без надання строку на примирення та судовий розгляд провести без його участі. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 20.09.2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №71. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2020 року фактично припинили шлюбні відносини, проти надання строку на примирення заперечують та бажають розлучитися. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала та просить не надавати строк для примирення, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію відповідачки, яка не просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, викладене в позовній заяві, клопотання позивача, в якому він просив судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved