Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.05.2008 р. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження дітей почали виникати конфлікти та сварки у сім`ї. Відповідач вів себе відсторонено по відношенню до позивача, а до своїх діток, він був абсолютно байдужим, не проявляв турботи та не піклувався про них, не забезпечував сім`ю. Все це зрештою і призвело до припинення сімейних відносин. На підставі заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.11.2016р. шлюб, між сторонами було офіційно розірвано. Після розірвання шлюбу і на сьогоднішній час діти проживали разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. З моменту припинення сімейних відносин відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні чи лікуванні дітей. Відповідачу відомо місце проживання дітей та номери відповідних телефонів. Позивачка не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Відповідач не виконує свій обов`язок по сплаті аліментів, призначених заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.10.2016 року, у зв`язку з чим за ним утворилась відповідна заборгованість. Таким чином, неприйняття відповідачем жодної участі у житті дітей, спонукало позивачку звернутись до суду з вищевказаним позовом про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова [PERSON] від 20.05.2021р. відкрито провадження у вищевказаній справі. 09.08.2021р. підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд, про що було постановлено відповідну ухвалу. На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.11.2021р. № 02-13/149 у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021р., справу розподілено в провадження судді Білінської О.В. На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.12.2021р. № 02-13/164 у зв`язку із наданням судді Білінській О.В. відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021р., справу розподілено в провадження судді Благої І.С. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Благої І.С. від 24.12.2021р. вказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено її судовий розгляд. В судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом вживались передбачені законом заходи для забезпечення його явки в судові засідання, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Положеннями ст.184 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду . Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав пояснення про розгляд справи за його відсутності разом із висновком щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Дослідивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також доводи позовної заяви, вислухавши позивачку та її представника, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Положення частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, шо батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.11.2016р. у справі № 638/6619/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.05.2008 року, розірвано. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.10.2016р. у справі № 638/13399/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 15.03.2017 р. відкрито виконавче провадження № 53572599 у зв`язку із виконанням виконавчого листа № 638/13399/16-ц, виданого 09.11.2016р. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 16.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 16.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 16.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві полювання у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 16.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, відносно [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, на майно [PERSON] накладено арешт у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Постановою головного державного виконавця Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Куліша В.М. від 13.09.2018 р. у виконавчому провадженні № 53572599, на [PERSON] накладено штраф у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Згідно з довідкою Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Міністерства юстиції України № 53572599 від 07.04.2021 р., за виконавчим документом № 638/13399/16-ц від 09.11.2016р. заборгованість [PERSON] з виплати аліментів складає 111367,74 грн. Згідно з довідкою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 146 Харківської міської ради Харківської області від 29.03.2021р. № 30/02-11, вихованням [PERSON] , [INFO] , займається мати [PERSON] , а батько протягом навчання дитини у школі батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням доньки, не забирав її зі школи та не відводив до неї. Відповідно до довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 146 Харківської міської ради Харківської області від 29.03.2021р. № 31/02-11, вихованням [PERSON] , [INFO] , займається мати [PERSON] , а батько протягом навчання дитини у школі батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням сина, не забирав його зі школи та не відводив до неї. Згідно з довідкою КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 9 Харківської міської ради» від 30.03.2021р. № 01-57/32, [PERSON] , 2008 року народження, є вихованкою відділення легкої атлетики з 2020 року. Вихованням дитини займається мати, батько тренуваннями дитини не цікавиться, жодного разу не приводив дитину до школи та не забирав її. Згідно з довідкою КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 9 Харківської міської ради» від 30.03.2021р. № 01-57/31, [PERSON] , 2010 року народження, є вихованцем відділення легкої атлетики з 2020 року. Вихованням дитини займається мати, батько тренуваннями дитини не цікавиться, жодного разу не приводив дитину до школи та не забирав її. Діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» ХМР та їх матір`ю [PERSON] укладено декларацію з лікарем-педіатром [PERSON] . Батько [PERSON] станом здоров`я дітей не цікавиться, з цього приводу до лікарні не звертався, з батьком лікар-педіатр не знайома. Зазначена інформація вказана у відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» ХМР від 05.04.2021р. № 120/2/0/549-21. 17.09.2021 року заступник директора Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради - начальник Служби у справах дітей по Київському району надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачку було допитано як свідка з її згоди. Позивачка пояснила, що навіть до розірвання шлюбу відповідач не забезпечував сім`ю, не працював, зловживав спиртними напоями при дітях. Останній раз відповідач бачив дітей у 2014 році, коли вони сім`єю переїхали до м.Харкова. Через два місці після приїзду у м.Харків відповідач повернувся до м.Макіївки. Позивачка не чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми, йому відоме їх місце проживання та номер телефону позивача, який вона не змінювала. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка [PERSON] є його цивільною дружиною з 2019 року, близькі відносини у них склалися ще з 2018 року. У 2018 році свідок познайомився з дітьми позивачки та за весь час він не бачив відповідача, не має інформації про будь-яку його участь у житті дітей. Діти відвідують школу та різні гуртки, які позивачка оплачує самостійно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є рідною сестрою позивачки та у 2014 році вони разом переїхала до м.Харкова з м.Макіївки. Згідно з поясненнями свідка, відповідач не працював, вживав алкогольні напої та взагалі покинув сім`ю, повернувшись до м.Макіївки. Зв`язок з позивачкою чи дітьми відповідач не підтримує, діти знаходяться на утриманні матері. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положеннями ст. 200 СК України визначено, що суд встановлює розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В поданій до суду заяві позивачка просить збільшити розмір аліментів до 2500 грн. на кожну дитину у зв`язку з тим, що розмір аліментів, визначений у 2016 році не відповідає мінімальному допустимому мінімуму і є таким, що погіршує матеріальне становище дітей та не відповідає їхнім інтересам. Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2016 рік) діти виросли, змінилися їхні потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Крім того, згідно з економічними показниками в Україні з 2016 року підвищився рівень цін на продукти харчування, одяг та комунальні послуги. Позивачка скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про збільшення розміру аліментів. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких бажає скористатися такою можливістю. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: змінився матеріальний стан позивача, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину. Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дітей, встановленими обставинами дають підстави для зміни розміру встановлених аліментів, оскільки забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дітей. Враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дітей, покращують їхнє матеріальне становище, тому суд приходить до висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дітей з суми 1000 грн. на кожну дитину на суму 2500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття та задоволення позову в цій частині. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимоги ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved