Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

20 жовтня 2020 року (за поштовим штемпелем) представник позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочена назва - АТ «А-Банк») за довіреністю Шкапенко О.В. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 08 травня 2018 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі - Умови) з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00001554894 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між сторонами кредитний договір. Відсотки позивач нараховує відповідно до розміру, встановленому в Тарифах банку, та на підставі п. 2.1.1.12.13 Умов, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов. Одночасно банк на підставі п. 1.1.3.2.3 має право змінювати Тарифи. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором від 08 травня 2018 року виконав повністю. У порушення Умов кредитного договору відповідач зобов`язання за цим договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 29 вересня 2020 року становить 31417,07 грн, з яких, 11594,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19823,05 грн - заборгованість за відсотками, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному розмірі та сплачені судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2021 року справу передано за підсудністю до Згурівського районного суду Київської області. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01 грудня 2021 року (згідно з інформацією про відправку) представник позивача [PERSON] - адвокат Драпак Д.А., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вище вказаним зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № SAMABWFC00001554894 від 08 травня 2018 року, укладений з Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК». Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач посилається на те, що нібито між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMABWFC00001554894 від 08 травня 2018 року, проте позивач за зустрічним позовом [PERSON] не підписував анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви для підтвердження особи-позичальника банку було надано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Згурівським РУ ГУ МВС України в Київській області 20 лютого 1996 року. Місцем проживання вказано адресу: [ADDRESS] . Однак станом на дату підписання анкети-заяви у позивача за зустрічним позовом [PERSON] не могло бути на руках зазначеного паспорта з тих підстав, що вказаний документ було втрачено ним ще влітку 2016 року, а замість втраченого 02 вересня 2016 року Згурівським РС УДМС України в Київській області позивачу видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Тобто він не підписував жодного кредитного договору та навіть не був обізнаний про факт отримання кредиту. Паспорт, пред`явлений співробітнику банку позичальником є підробленим. Окрім того, підпис позивача абсолютно відрізняється від підпису позичальника в анкеті-заяві. Відповідно кредитний договір № SAMABWFC00001554894 від 08 травня 2018 року, є недійсним. До зустрічної позовної заяви доданий попередній розрахунок суми судових витрат по справі на загальну суму 5908,00 грн, з яких: 908,00 грн - судовий збір, 5000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в якому представник позивача просить забезпечити стороні позивача додатковий п`ятиденний строк для надання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу з моменту винесення рішення по справі. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 08 грудня 2021 року відкрито провадження за зустрічним позовом та зустрічний позов об`єднано в одне провадження із позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Здійснено перехід до розгляду цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 02 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали категорично, зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він у 2016 році, коли їхав з міста Києва, на автостанції загубив паспорт та оригінал довідки про присвоєння йому РНОКПП. Коли виявив втрату паспорта написав заяву та йому видали новий паспорт. Стверджує, що кредитів не брав. Натомість, невідома особа, скориставшись його втраченими документами, оформила кілька кредитів на його ім`я. У зв`язку з цим позивач написав дві заяви в поліції про вчинення кримінального правопорушення, проте поліція нікого не шукала. Представник [PERSON] - адвокат Драпак Д.А. в судовому засіданні додатково до викладених у зустрічний позовній заяві обставин зазначив, що банк не перевірив чинність паспорта, коли проводив ідентифікацію та верифікацію клієнта. Не звернув увагу на те, що підпис, який міститься в анкеті-заяві, паспорті споживчого кредиту та яким завірені копії сторінок паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП не відповідає підпису, який міститься у пред`явленому банку паспорті. Звернув увагу суду на те, що візуально видно, що особа на фотокартці у паспорті, який пред`явлений в банку при оформленні кредиту, та відповідач [PERSON] - це дві різні особи. Також зазначив, що з приводу оформлення кредитів на підставі втраченого паспорта позивач звертався до поліції. Згурівським районним судом Київської області вже розглянуто декілька справ щодо визнання недійсними кредитних договорів, укладених невстановленою особою за втраченим документами відповідача [PERSON] . Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був належним чином повідомлений, попередньо представник Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» - Шкапенко О.В.просив проводити розгляд справи за первісним позовом у його відсутність, первісні позовні вимоги підтримав, відношення до зустрічного позову не висловив. Суд визнав можливим розглядати справу за даної явки учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та неявка представника Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»не перешкоджає розгляду справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] влітку 2016 року втратив паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області, взамін якого йому 02.09.2016 Згурівським РС УДМС України в Київській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що підтверджується інформацією, наданою Згурівським районним відділом Центрального міжрегіонального управління міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України (а.с. 64, 65) та копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 60-62). Також, [PERSON] 07.09.2016 року було видано картку платника податків про присвоєння РНОКПП (а.с. 63). З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що позивач з 09.04.1996 року і по цей час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60-62 - копія паспорта). 08 травня 2018 року невстановлена особа, скориставшись втраченим паспортом та оригіналом довідки про присвоєння РНОКПП [PERSON] , уклала з Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір № SAMABWFC00001554894, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом(а.с. 4 - копія анкети-заяви, а.с. 5 - копія паспорта споживчого кредиту). Для проходження ідентифікації та верифікації клієнта, невстановлена особа пред`явила працівнику банку паспорт серії [NUMBER] , виданий 20.02.1996 Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області на ім`я [PERSON] , [INFO] та оригінал довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , з яких працівником банку було зроблено копії. Копії цих документів були засвідчені 12.05.2018 року працівником банку та невстановленою особою, яка назвалась [PERSON] . При цьому підпис особи на заяві, в паспорті споживчого кредиту та на копіях паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера візуально відрізняється від зразка підпису в пред`явленому паспорті (а.с. 93-94, 95 - копії паспорта серії [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера). З копії паспорта [NUMBER] вбачається, що на третій сторінці паспорта вклеєна фотографія чоловіка, який візуально не схожий на позивача. Дата вклеювання фотокартки зазначена 19.09.2008 року. Окрім того, на сторінці 12 копії паспорта місце реєстрації особи зазначене: [ADDRESS] , дата реєстрації 24.02.2015 року (а.с. 11-12 - копія паспорта). З досліджених судом письмових доказів вбачається, що анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та Паспорта споживчого кредиту підписала невстановлена особа, яка скористалась втраченими позивачем документами. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто вільного волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі є підставою для недійсності правочину. При цьому правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У випадку встановлення відсутності волевиявлення особи на укладення спірного правочину, такий договір має бути визнаний недійсним. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 11.06.2021 у справі № 761/26618/15-ц. З огляду на вище зазначене, суд вбачає за необхідне задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним кредитний договір № SAMABWFC00001554894 від 08 травня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК», оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний кредитний договір укладено (підписано) іншою невстановленою особою, яка скористалася втраченими документами позивача, тобто вільного волевиявлення позивача на укладення цього договору не було. В частині первісного позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). В ході судового розгляду позивачем за первісним позовом Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» не доведено існування кредитних правовідносин з відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Так кредитний договір № SAMABWFC00001554894 від 08 травня 2018 року визнаний судом недійсним, інших доказів позивачем не надано. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем за первісним позовом Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК»сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн (а.с. 18 - платіжне доручення). З огляду на відмову у задоволенні первісного позову, судові витрати Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»залишають за ним. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 59 - квитанція про сплату). З огляду на задоволення зустрічного позову, стягнути з Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»на користь [PERSON] судовий збір у вказаному розмірі. У позовній заяві представник позивача просив стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу (правову) допомогу з відповідача у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат. При цьому, у попередньому розрахунку суми судових витрат, який додано до позовної заяви, представник позивача просив надати додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу на користь позивача в межах даного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved