Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до Рафалівської селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,25 га, які розташовані на території Великожолудської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Як спадкоємець за заповітом, [PERSON] спадщину прийняв. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,25 га, яка розташована на території Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області.Спірна земельна ділянка належала дружині спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно із ч.2 ст. 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки на випадок смерті [PERSON] не залишила заповіт, то спадкоємство здійснювалося на підставі закону. Спадкодавець, а саме [PERSON] , спадщину після смерті дружини прийняв, як спадкоємець за законом, однак спадкову справу оформити не зміг, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника земельної ділянки. Просить визнати за ним, [PERSON] , право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 10 грудня 2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надали письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт посвідчений 24.04.2008 року секретарем Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області Бондар Г.С. та зареєстровано в реєстрі за №234. Як спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67159031 від 05.11.2021 року та довідкою про коло спадкоємців, виданою завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 05.11.2021 року № 1150/01-16. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,25 га на території Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА №693332, де власником записана [PERSON] - дружина [PERSON] . Згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки на випадок смерті дружина спадкодавця не залишила заповіт, то спадкоємство здійснювалося на підставі закону. Згідно із ч.1 статті 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). [PERSON] , померла [INFO] , що стверджується довідкою Рафалівської селищної ради від 10.03.2021 року №791. [PERSON] спадщину після смерті дружини прийняв, що підтверджується довідкою Рафалівської селищної ради від 10.03.2021 року №791, оскільки на день смерті своєї дружини [PERSON] , проживав з нею за адресою: [ADDRESS] . Спадкову справу після смерті [PERSON] не заведено, що підтверджується довідкою Володимирецької районної держаної нотаріальної контори від 11.11.2021 року №1174/01-16. Державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки від 27 грудня 2005 року серії ЯА №693332 виданий після смерті [PERSON] . Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за заповітом. Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірну земельну ділянку на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 02.11.2021 року спірний державний акт було видано взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ №0120524. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації № 302 від 30 вересня 2005 року був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті своєї дружини, а позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved