Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

23 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, і до виповнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач послалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який не розірвано, проте з відповідачем проживають окремо. Вказала, що від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дитина проживає разом із нею, відповідач не надає матеріальної допомоги ані на утримання дитини, ані на її утримання у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги відповідача, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду із позовом. 17 січня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив, згодний на стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 червня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 26 червня 2021 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 листопада 2021 року (а.с. 8). Малолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що самостійно утримує малолітню дитину, а тому коштів на утримання дитини та на її утримання не вистачає. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved