Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із зазначеним позовом, у якому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Юлії Володимирівни від 27 червня 2019 року за реєстровим номером 929 про стягнення з неї, позивача, кредитної заборгованості у сумі 4\~508,45 грн на користь ТОВ «Платинум Фінанс», та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Юлії Володимирівни від 05 липня 2019 року за реєстровим номером 1027 про стягнення з неї, позивача, кредитної заборгованості у сумі 5\~615,69 грн, такими, що не підлягають виконанню. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 10 липня 2021 року позивач з програми «Дія» дізналася про відкриття Олександрійським міськрайонним відділом ДВС 06 липня 2021 року відносно неї виконавчих проваджень № 65942183 та № 65942775 про стягнення з неї боргу на користь ТОВ «Платинум Фінанс» в сумі 4\~508,45 грн та 5\~615,69 грн відповідно. Звернувшись до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС позивач дізналась, що підставою для відкриття виконавчих проваджень стали виконавчі написи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В. № 929 від 27.06.2019 року та № 1027 від 05.07.2019 року. Як встановлено позивачем, виконавчий напис № 929 від 27.06.2019 року виданий про стягнення з позивача боргу за кредитним договором № 490129903 від 23.01.2009 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким неодноразово відступалося різним юридичним особам. Сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису 4\~508,45 грн, строк, за який проводиться стягнення, - з 25.06.2009 року по 15.05.2019 року. За умовами кредитного договору № 490129903 від 23.01.2009 року позивачу був наданий кредит в розмірі 4\~026,26 грн., який повинен був повернутий у строк не пізніше 23 січня 2012 року. Протягом січня-жовтня 2009 року позивачем вносилися щомісячні платежі для погашення кредиту і було погашено майже всю суму кредиту. В подальшому, ПАТ «Альфа-Банк» припинив приймати платежі, однак інформацію про нового кредитора та реквізити рахунків для оплати позивачу повідомлено не було. Останній платіж за договором здійснено позивачем 14.10.2009 року, тому в листопаді 2009 року або 23.01.2012 року у зв`язку з несплатою позивачем чергового платежу у кредитора виникло право вимоги за договором. Виконавчий напис № 1027 від 05.07.2019 року виданий про стягнення з позивача боргу за кредитним договором № 490129175 від 23.01.2009 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким неодноразово відступалося різним юридичним особам. Сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису становить 5\~615,69 грн., строк, за який проводиться стягнення, - з 26.05.2009 року по 15.05.2019 року. За умовами кредитного договору № 490129175 від 23.01.2009 року позивачу був наданий кредит в розмірі 4\~645,01 грн., який повинен був повернутий у строк не пізніше 23 січня 2015 року. До жовтня 2009 року позивачем вносилися щомісячні платежі для погашення кредиту, але в листопаді 2009 року ПАТ «Альфа-Банк» відмовився приймати платежі, посилаючись на відступлення права вимоги за кредитним договором іншому кредитору. Однак ні інформації, ні реквізитів про нового кредитора надано не було, у зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості вносити оплату за кредитним договором. Однак, позивач стверджує, що більша частина суми за даним кредитним договором нею була погашена. У кредитора право вимоги за даним кредитним договором виникло ще в 2009 році і в будь-якому разі не пізніше 23.01.2015 року. В період з 2009 року по 2021 рік ні ПАТ «Альфа-Банк», ні наступні кредитори,не надсилали позивачу жодних повідомлень з вимогами виконання зобов`язань за даними кредитними договорами та вимогами сплати заборгованості. Станом на день вчинення оспорюваних виконавчих написів 27.06.2019 року та 05.07.2019 року розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», внесений постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року у Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, втратив чинність, тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. мала право видати виконавчий напис лише за умови пред`явлення їй оригіналу нотаріально посвідченого договору. Кредитні договори № 490129903 від 23.01.2009 року та № 490129175 від 23.01.2009 року нотаріально не посвідчені, тому не можуть бути документами, за якими стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач зазначає, що за останні 10 років їй не надходило жодної вимоги від кредитора. Сума заборгованості, про стягнення якої видано виконавчі написи, позивачем не визнається, оскільки вона вдвічі перевищує дійсний розмір боргу. Вчиняючи виконавчі написи за період стягнення з 25.06.2009 року по 15.05.2019 року та з 26.05.2009 року по 15.05.2019 року, приватний нотаріус Куба Ю.В. не звернула увагу на сплив на момент вчинення виконавчого напису трирічного строку від настання права вимоги, дотримання якого є обов`язковою умовою для можливості вчинення виконавчого напису Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. ПОЗИЦІЯ ТРЕТІХ ОСІБ Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А. від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А. від 19 липня 2021 року забезпечено позов та зупинено стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 07 грудня 2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 23 січня 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 490129903, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 4\~026,26 грн. з відсотковою ставкою 0,01 % на місяць з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23.01.2012 року. Того ж дня між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490129175, за яким банк надав позичальнику 4\~645,01 грн. з відсотковою ставкою 0,01 % на місяць з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 23.01.2015 року. На погашення кредитів позивачем 20.02.2009 року було сплачено 193 грн., 21.03.2009 року 193 грн., 01.05.2009 року 200 грн., 14.10.2009 року 193 грн., про що позивачем надано чеки. 27 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 929 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», яке, на підставі договору факторингу № 0104/2019 від 01 квітня 2019 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс», яке в свою чергу, на підставі договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», яке в свою чергу, на підставі договору відступлення права вимоги боргу від 30 вересня 2009 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № 490129903 від 23 січня 2009 року в загальній сумі, в тому числі плати за вчинення виконавчого напису, 4\~508,45грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 25 червня 2009 року до 15 травня 2019 року. 05 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1027 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», яке, на підставі договору факторингу № 0104/2019 від 01 квітня 2019 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс», яке в свою чергу, на підставі договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», яке в свою чергу, на підставі договору відступлення права вимоги боргу від 30 вересня 2009 року, є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № 490129175 від 23 січня 2009 року в загальній сумі, в тому числі плати за вчинення виконавчого напису, 5\~615,69 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 26 травня 2009 року до 15 травня 2019 року. Постановою старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сагайдачної В.В. відкрито виконавче провадження № 65942183 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В. № 929 від 27.06.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» боргу в сумі 4\~508,45 грн. Постановою старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сагайдачної В.В. відкрито виконавче провадження № 65942775 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куби Ю.В. № 1027 від 05.07.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» боргу в сумі 5\~615,69 грн. ОЦІНКА СУДУ У позовній заяві позивач зазначила, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі кредитного договору, при цьому, на час вчинення виконавчого напису, кредитні договори, не посвідчені нотаріально, не входили до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Позивач також не погоджується з сумою заборгованості, оскільки нею з дати укладення кредитних договорів до жовтня 2009 року здійснювались проплати, про що нею надано чеки про перерахування коштів на рахунок ЗАТ «Альфа-Банк». Також позивач вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. вчинено виконавчі написи поза межами строку позовної давності, оскільки право вимоги у кредитора за кредитним договором № 490129903 від 23.01.2009 року настало в листопаді 2009 року, але в будь-якому випадку не пізніше 23 січня 2012 року, а за кредитним договором № 490129175 від 23.01.2009 року в листопаді 2009 року, але в будь-якому випадку не пізніше 23 січня 2015 року. Вказаний факт доводить те, що між сторонами існує спір щодо наявності та розміру заборгованості за кредитними договорами № 490129903 від 23.01.2009 року та № 490129175 від 23.01.2009 року, на підставі яких видано оспорювані виконавчі написи, тому заборгованість по вказаним кредитним договорам не є безспірною. При цьому, саме безспірність заборгованості є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а в даному випадку вказану вимогу не дотримано. Крім того,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~вимог позивача,\~оскільки виконавчий\~напис вчинено\~на підставі\~кредитних договорів,\~укладених у\~простій письмовій\~формі та\~не посвідчених\~нотаріально,\~що не\~передбачено чинним\~законодавством України, тобто позивачем доведено, що виконавчі написи вчинені з порушенням нотаріусом процедури їх вчинення та відповідачем на спростування зазначеного не надано жодних доказів. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. при вчиненні виконавчих написів не перевірено сплив трирічного строку права вимоги за кредитними договорами № 490129903 від 23.01.2009 року та № 490129175 від 23.01.2009 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. НОРМИ ПРАВА Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваних виконавчих написів від 27 червня 2019 року та від 05 липня 2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за №1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акта стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржувані виконавчі написи вчинені нотаріусом 27 червня 2019 року та 05 липня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваних виконавчих написів, передбачав можливість вчинення виконавчих написів лише щодо нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Тобто, з викладеного вище вбачається, що виконавчі написи нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчих написах заборгованість не є безспірною, тому приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваних виконавчих написів застосував нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально, тому оскаржувані виконавчі написи є такими, що не підлягають виконанню. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18) викладений правовий висновок, що боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). За умовами кредитного договору № 490129903 від 23.01.2009 року позичальник повинен повернути кредитору кредитні кошти та інші суми у строк, не пізніше 23 січня 2012 року. За умовами кредитного договору № 490129175 від 23.01.2009 року позичальник повинен повернути кредитору кредитні кошти та інші суми у строк, не пізніше 23 січня 2015 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4\~ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договори встановлюють окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитора вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Як зазначено позивачем, останні платежі за кредитними договорами нею здійснено в жовтні 2009 року. Перебіг строку позовної давності за кредитним договором № 490129903 від 23.01.2009 року розпочався у будь-якому випадку не пізніше 24 січня 2012 року, за кредитним договором № 490129175 від 23.01.2009 року не пізніше 24 січня 2015 року. При вчиненні виконавчих написів нотаріусом не перевірено сплив строку позовної давності та вчинено виконавчі написи поза межами строку позовної давності. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., який був сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved