Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

28 жовтня 2021 року до Приазовського районного суду надійшла вказана заява, в якій представник заявника просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру, загальною площею (кв.м.): 50,35, реєстраційний номер майна: 17740602, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 12580,00 грн, яка належить [PERSON] ; житловий будинок, реєстраційний номер майна: 32596652, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] ; житловий будинок загальною площею (кв.м.): 291,22, реєстраційний номер майна: 34218289, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 1089587,00 грн., який належить [PERSON] . 28 жовтня 2021 року вказана справа була передана в провадження судді Васильцової Г.А. Ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року задоволено заяву представника заявника [PERSON] - адвоката Яценка Дмитра Валерійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви, накладено арешт на вищевказане майно. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2022 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] в особі представника [PERSON] , ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року у цій справі скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 08.02.2022 року вказана справа передана в провадження судді Діденку Є.В. Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та наявні в матеріалах справи документи, враховуючи висновки апеляційного суду про підстави для скасування попередньої ухвали у цій справі, вважає, що в заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У роз`ясненнях, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно, так як вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, оскільки вказане майно може бути виведене зі спільної сумісної власності подружжя шляхом відчуження третім особам. Суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи, житловий будинок [ADDRESS] та квартира за адресою: [ADDRESS] , належать на праві власності іншим особам, а тому суд вважає, що позивачем не доведено підстав для забезпечення позову в цій частині і є недоцільним накладення арешту на ці об`єкти в рамках поділу майна подружжя. Однак, суд зазначає, що накладення арешту на житловий будинок, реєстраційний номер майна: 32596652, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачці [PERSON] на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23.12.2010 року, суд вважає адекватним заходом забезпечення позову. В цій частині, суд зазначає, що наявність рішення суду, яким за відповідачкою визнано право власності на об`єкт нерухомого майна, не позбавляє позивача доводити належність цього майна до спільної сумісної власності подружжя, як такого, що набуто в період шлюбу, та враховуючи, що рішення суду між тими ж сторонами про поділ вказаного будинку або визнання його особистою власністю одного з них, суду не надано. Будь-які висновки суду з приводу обґрунтованості або безпідставності позову на цій стадії свідчили би про упередженість суду, а тому суд оцінює лише наявність підстав для забезпечення позову. Суд вважає, що з урахуванням предмету позову і того, що будинок зареєстровано за відповідачкою, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження будинку, тобто до ускладнення або неможливості виконання рішення суду, у разі задоволенні позову.

Outcome: partial