Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог та поясненнях на заперечення на відповідь на відзив, просили суд поновити [PERSON] на роботі методиста кафедри суспільствознавчих дисциплін, географії та фізичної культури (0,5 ставки) Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради, стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену заробітну плату за період з 01 вересня 2018 року по 05 вересня 2019 року включно в сумі 39347,19 грн., компенсацію за невикористанні дні відпустки в сумі 218,08 грн., вихідну допомогу в сумі 3453,84 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 вересня 2019 року по день винесення судом рішення та моральну шкоду в сумі 15000 грн. В судових дебатах позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили суд поновити [PERSON] на роботі методиста кафедри суспільствознавчих дисциплін, географії та фізичної культури (0,5 ставки) Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 вересня 2019 року по вересень 2021 року в сумі 98 085,25 грн., недоплачену заробітну плату за період з 01 вересня 2018 року по 05 вересня 2019 року в сумі 15 220,40 грн., вихідну допомогу в сумі 3453,84 грн., компенсацію за невикористанні дні відпустки в сумі 218,08 грн., моральну шкоду в сумі 15000 грн. та судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Представники відповідача Желюк О.М. , Антипчук Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог, запереченнях на відповідь на відзив, просили суд відмовити в задоволені позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що методистів навчального закладу було попереджено про скорочення посад методистів на засіданні тарифікаційної комісії ліцею, в тому числі було попереджено і позивача [PERSON] . Зазначила, що посади методистів затверджуються на кожний начальний рік Управлінням освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради. При призначенні методистів з числа працівників враховується їх кваліфікація, продуктивність праці, педагогічне звання. Вказала, що [PERSON] , порівняно з призначеними на 2019-2020 навчальні роки методистами кафедр, має вищу кваліфікаційну категорію вчителя, однак не має педагогічного звання, продуктивність праці порівняно з іншими методистами нижча. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що на підставі акту від 30 травня 2019 року [PERSON] було попереджено про можливе скорочення посади методиста. Про майбутнє скорочення посади методиста керівництво ліцею в травні 2019 року попереджало методистів кафедр. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що [PERSON] попереджався про скорочення посади методиста. Зазначила, що методисти кафедр призначаються з числа педагогів ліцею на один рік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що позивачу [PERSON] нараховувалася доплата за роботу методиста згідно його розряду в розмірі 50% ставки від посадового окладу вчителя. Зазначила, що Типовими штатними нормативами закладів загальної середньої освіти не передбачено введення до штатного розпису навчального закладу посади методиста. Вказала, що посади методистів, їх кількість, затверджуються на кожний навчальний рік залежно від фінансових можливостей місцевого бюджету. Наказ роботодавця про прийняття [PERSON] на роботу на посаду методиста за сумісництвом не видавався, оскільки [PERSON] за сумісництвом не працював. [PERSON] призначався на посаду методиста на підставі поданих ним заяв. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показав, що [PERSON] в травні 2019 року попереджався про можливе скорочення посад методистів. Зазначив, що посади методистів затверджуються на кожний навчальний рік, а відтак методисти кафедр призначаються щороку на підставі поданих ними заяв. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представників відповідача Желюка О.М. , Антипчука Г.В. , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно наказу №130-І від 31 серпня 1998 року «Про прийняття на роботу» [PERSON] був прийнятий на роботу в Рівненський міський ліцей вчителем історії, української мови та літератури з 1 вересня 1998 року з тижневим навантаженням 12 годин з оплатою згідно кваліфікаційної категорії «спеціаліст». Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що Рівненський міський ліцей перейменовано на Рівненський природно-математичний ліцей «Елітар» на підставі наказу №723-осн від 22.11.2004 року. Згідно наказу директора Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради О.Желюка « Про призначення методистів кафедр» від 31.08.2018 року №80-1 педагогічного працівника [PERSON] було призначено методистом кафедри суспільствознавчих дисциплін, географії та фізичної культури на 2018-2019 навчальний рік з 03 вересня 2018 року. Заробітну плату встановлено згідно штатного розпису в розмірі 0,5 ставки. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] призначався методистом кафедри суспільних дисциплін, кафедри суспільних наук, кафедри суспільних дисциплін, географії та фізичної культури, кафедри суспільствознавчих дисциплін, географії та фізичної культури в Рівненському природничо-математичному ліцеї «Елітар» Рівненської міської ради в періоди з 01 жовтня 2002 року по 31 серпня 2019 року на підставі поданих ним відповідних заяв. Вказане підтверджується наказами ліцею «Про призначення методистів»: №80-1 від 28 серпня 2003 року, яким призначалися методисти кафедр на 2003/2004 навчальний рік; №94-1 від 31 серпня 2016 року, яким призначалися методисти на 2016-2017 навчальний рік; №73-1 від 31 серпня 2017 року, яким призначалися методисти на 2017-2018 навчальний рік; №80-1 від 31 серпня 2018 року, яким призначалися методисти на 2018-2019 навчальний рік. Згідно п.13 положення про кафедру, затвердженого наказом ПМЛ «Елітар» №68-осн. від 02.09.2019 року роботою кафедри керує її завідувач-методист, який призначається щорічно після подання ним заяви та затвердженого плану роботи і діє згідно посадової інструкції. Згідно акту складеного директором Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради О.Желюком , заступниками директора [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та головою профспілкового комітету [PERSON] від 30 травня 2019 року [PERSON] було попереджено про можливе скорочення посади методиста. Згідно протоколу №1 від 30 серпня 2019 року засідання тарифікаційної комісії Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради, прийнято рішення про розподіл тижневого навантаження педагогічних працівників ліцею на 2019-2020 навчальний рік, [PERSON] запропоновано збільшення тижневого навантаження курсу «Громадянська освіта» - 2 години. Відповідно до протоколу №2 засідання тарифікаційної комісії Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради від 05 вересня 2019 року у зв`язку із скороченням 1,5 ставки методиста проведена реорганізація кафедр та скорочено 0,5 ставки методиста, а саме: проведено реорганізацію кафедри суспільствознавчих предметів, географії та фізичної культури шляхом залучення учителів історії, предмета «захист Вітчизни» до кафедри гуманітарних дисциплін та реорганізовано її у кафедру гуманітарних і суспільствознавчих дисциплін, учителів географії і фізичної культури - до кафедри природничих дисциплін. З відзиву на позовну заяву вбачається, що при реорганізації кафедр відповідач врахував профіль закладу освіти, результативність роботи з обдарованими дітьми, залучення їх до позакласної діяльності, результатів підготовки учнів до ЗНО. Методистами кафедр призначено з відповідною доплатою вчителів-предметників, які мали більш високу кваліфікацію та продуктивність праці в порівнянні з [PERSON] , який має найнижчу кваліфікацію та продуктивність праці, має лише вищу кваліфікаційну категорію вчителя, педагогічне звання - відсутнє, що підтверджується показниками результативності роботи педагогічних працівників Рівненського ПМЛ «Елітар» долучених до відзиву. Для зменшення несприятливих наслідків для працівників у яких погіршаться умови праці, адміністрацією ліцею разом з профспілковим комітетом було прийнято рішення про збільшення педагогічного навчального навантаження. Так, для [PERSON] , який був прийнятий на посаду вчителя з тижневим навантаженням 12 годин, а в 2018-2019 навчальному році мав тижневе навантаження 17 годин, тижневе навантаження на 2019/2020 навчальний рік збільшено на 1,5 години і становить 18,5 годин (повна тарифна ставка відповідно до ст.25 ЗУ «Про загальну середню освіту становить 18 годин). Відповідно до наказу Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради №377осн. від 16 вересня 2019 року «Про скорочення штатних одиниць в закладах освіти» з метою приведення чисельності працівників в галузі «освіта» до виділених бюджетних призначень, керівникам закладів освіти, в тому числі керівнику Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради наказано провести скорочення 2 посад методистів у відповідності до чинного законодавства та внести зміни в штатні розписи закладів освіти з 05 вересня 2020 року. Згідно наказу Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради №406 осн. від 02 жовтня 2019 року «Про скорочення штатних одиниць» директору Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради О.Желюку наказано провести скорочення посад та внести зміни в штатний розпис ПМЛ «Елітар» до 01 вересня 2020 року. Відповідно до додатку №1 до наказу №406 осн. від 02 жовтня 2019 року скороченню підлягає посада методиста в кількості 2 посад. Із акту Управління держпраці у Рівненській області інспекційного відвідування у Рівненському природничо-математичному ліцеї «Елітар» Рівненської міської ради №РВ1118/947/АВ від 28 листопада 2019 року, вбачається, що порушень трудового законодавства відносно [PERSON] роботодавцем не допущено. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Специфіка встановлення педагогічного навантаження та оплата праці педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти, проводиться відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року (далі - Інструкція). Згідно п.63 Інструкції оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок. Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується. Пунктом 52 Інструкції визначено, керівники установ і закладів освіти мають право в межах фонду заробітної плати (фонду оплати праці) встановлювати за погодженням з профспілковим комітетом доплати за суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування чи збільшення обсягів виконуваних робіт, а також за виконання поряд з основною роботою обов`язків тимчасово відсутніх працівників без обмеження розмірів цих доплат та переліків суміщуваних професій (посад). Конкретний розмір доплат встановлюється з фактично виконаного обсягу робіт. З матеріалів справи вбачається, що з позивачем [PERSON] не укладалося окремої трудової угоди про прийняття його на посаду методиста в тому числі і на умовах сумісництва. Позивач [PERSON] не писав заяви про прийняття на роботу на посаду методиста за сумісництвом. Натомість [PERSON] писав заяви про призначення його методистом кафедри суспільних дисциплін, що свідчить не про укладення окремого трудового договору, в тому числі за сумісництвом, а довантаження його іншою педагогічною роботою. Як зазначено у ч.3 ст.32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Статтею 103 КЗпП України також передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Про можливе скорочення посади методиста позивача [PERSON] було попереджено 30 травня 2019 року, про що складено відповідний акт. Згідно п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 2013 року №43 робота без зайняття штатної посади на тому самому підприємстві, в установі, організації, виконання учителями середніх загальноосвітніх та викладачами професійних навчально-освітніх, а також вищих навчальних закладів обов`язків по завідуванню кабінетами, лабораторіями і відділеннями, педагогічна робота керівних та інших працівників учбових закладів, керівництво предметними та цикловими комісіями, керівництво виробничим навчанням та практикою учнів і студентів, чергування медичних працівників понад місячну норму робочого часу. Робота учителів і викладачів середніх загальноосвітніх, професійних та інших навчально-виховних закладів, а також вищих навчальних закладів, прирівнених до них по оплаті праці працівників, концертмейстерів і акомпаніаторів навчальних закладів по підготовці працівників мистецтв та музичних відділень (факультетів) інших вищих навчальних закладів, у тому самому навчальному закладі понад установлену норму учбового навантаження, педагогічна робота та керівництво гуртками в тому самому навчальному закладі, дошкільному виховному, позашкільному навчально-виховному закладі. Згідно п.12 переліку виконання робіт, зазначених у пункті 8, здійснюється залежно від характеру робіт як в основний робочий час, так і за його межами. У статті 105 КЗпП України визначено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Суміщення професій (посад) - це виконання працівником на тому ж підприємстві поряд із основною роботою, встановленою його трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою). У разі суміщення професій (посад): робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; друга посада залишається вакантною; для допущення працівника до роботи за суміщенням посад, за загальним правилом, достатньо подання заяви працівником та видачі керівником наказу про суміщення; окремий трудовий договір не укладається, запис у трудову книжку про суміщення не вноситься; порядок оплати праці встановлюється на підставі положень колективного договору та вказується у наказі про суміщення; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати. Суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати. На відміну від роботи за сумісництвом, що оплачується пропорційно відпрацьованому часу, доплати при суміщенні професій (посад) встановлюються у фіксованих відсотках до тарифної ставки (окладу). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що методисти кафедр ліцею призначалися щорічно на конкретний навчальний рік, залежно від наявності фінансування із місцевого бюджету, затвердженого штатного розпису ліцею, що підтверджується щорічними наказами по ліцею «Про призначення методистів кафедри». Фінансування оплати праці методистів на невизначений термін не можливо, так як посади методистів не передбачені Типовими штатними нормативами закладів загальної середньої освіти, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки України №1205 від 06 грудня 2010 року і введення таких посад у штатні розписи загальноосвітніх закладів освіти не є обов`язковим. А тому методисти на роботу в ліцей не приймалися, роботу методистів, враховуючи наявність вакантних посад, здійснювали працівники із числа вчителів-предметників з відповідною доплатою за виконану роботу за рахунок економії коштів вакантних посад методистів, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог [PERSON] про поновлення його на роботі методиста кафедри суспільствознавчих дисциплін, географії та фізичної культури Рівненського природничо-математичного ліцею «Елітар» Рівненської міської ради слід відмовити, тому що він працював на посаді методиста не за сумісництвом, а за суміщенням, про що не вноситься запис до трудової книжки на відміну від роботи за сумісництвом. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу є взаємопов`язаними із позовними вимогами про поновлення його на роботі, в задоволенні якої відмовлено, вони також не підлягають задоволенню. Твердження позивача [PERSON] про те, що відповідачем недоплачувалася заробітна плата за період з 01 вересня 2018 року по 05 вересня 2019 року в сумі 39 347,19 грн., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема довідкою про нарахування доплати [PERSON] як методисту з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки всупереч вищенаведених вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт та вину відповідача в заподіянні позивачу [PERSON] моральної шкоди у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача, тому-що в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed