Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради перебував малолітній [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приділяють уваги вихованню та утриманню сина, зловживають спиртними напоями, підтримують зв`язки з особами асоціальної поведінки. З наведених у позовній заяві підстав просив суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] та стягнути з них аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 25.08.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 24.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. Відповідачі в судові засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачами до суду не подано. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, 22.02.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 22.03.2021 (а.с.11-16), стан задоволення потреб дитини є незадовільним, сім`я потребує надання соціальних послуг, а саме екстреного втручання. Відповідно до листа завідувача служби у справах дітей Подільської районної у м.Полтаві ради № 07.1-31/242 від 15.04.2021 щодо тимчасового влаштування, за результатами комісійного виходу за адресою проживання родини було встановлено, що для виховання дитини не створені належні умови. Батьки зловживають спиртними напоями та неналежно виконують батьківські обов`язки відносно сина. Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 18). Згідно листа директора КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» № 694 від 24.03.2021, 19.03.2021 в приймальне відділення доставлена дитина [PERSON] , [INFO] , який був знайдений за адресою [ADDRESS] магазин « [INFO] ». Дитина госпіталізована до відділення «Педіатрія №1» та проведені загальноклінічні обстеження. За час перебування у відділенні мати дитину не відвідувала (а.с. 17). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 06.10.2014 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 43-44). Крім того, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 09.08.2016 відмовлено в задоволені позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Попереджено [PERSON] , [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-39). Зі змісту письмового висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради від 26.03.2021 (а.с.42), позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним. За повідомленнями КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради від 30.07.2021 та 22.11.2021, за час перебування [PERSON] в Центрі батьки дитини жодного разу не цікавились станом здоров`я та успіхами сина, не телефонували і не відвідували. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачів відносно їх сина є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Також суд наголошує, що згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідачі в добровільному порядку сина не утримують, кошти на його утримання не надають. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачів у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Питання про судовий збір вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved