Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача Фідзіної К.В. надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача, як відшкодування шкоди у порядку суброгації, суму в розмірі 37208,70 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовної представник позивача зазначає, що 17 червня 2013 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг» був укладений Додаток № 28-0199-0157/13/0408 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . 28 квітня 2015 року строк дії додатку продовжено до 16 червня 2020 року відповідно до Додаткової угоди № 1. 18 жовтня 2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за транспортних засобів «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та «Renault» д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 56310,44 грн. та 6793,20 грн. ПрАТ «СК «Альфа-гарант», яке застрахувало відповідальність відповідача здійснила неповне відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 25894,94 грн. За таких обставини з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 05 січня 2022 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача Фідзіної К. до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, проти задоволення позову заперечував, оскільки виплачена його страховою компанією сума є значно меншою, ніж встановлений страховий ліміт (100 000 грн.). Підстав для сплати такої суми матеріали позову не містять. На підтвердження зазначених обставин долучив до заяви Поліс №АМ/3110906. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що 17 червня 2013 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг» був укладений Додаток № 28-0199-0157/13/0408 до Генерального Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . 28 квітня 2015 року строк дії додатку продовжено до 16 червня 2020 року відповідно до Додаткової угоди № 1 (а.с. 4-5). 18 жовтня 2018 року о 14 годині 20 хвилин в м. Вишгороді, Київської області, [PERSON] керуючи автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] по пр. І.Мазепи при розвороті не пропустив автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з останнім, а водій автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винними у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9-10). Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «Порше Лізинг Україна» (а.с. 6). 18 жовтня 2018 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 20). 25 жовтня 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № 123037224 від 19 жовтня 2018 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.23-24). На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 56310,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22705 від 26 жовтня 2018 року (а.с.27). 15 листопада 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі рахунку № 123037224 від 19 жовтня 2018 року, страхового акту № СТОКА-7231 від 25 жовтня 2018 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.25-26). На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила доплату страхового відшкодування в розмірі 6793,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23962 від 15 листопада 2018 року (а.с.28). На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault» д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ СК «Альфа-Гарант»" згідно полісу № АМ/3110906, яким встановлений ліміт відповідальності ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду завдану майну в розмірі 100 000 грн., франшиза - 0 грн. 13 лютого 2019 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 63103 грн. 64 коп. (а.с.29,30) 17 березня 2021 року позивач звернувся до [PERSON] із претензією про виплату залишку боргу в розмірі 37208 грн. 70 коп., зазначивши, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило не повне відшкодування витрат у розмірі 25894 грн. 94 коп. (а.с.31). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що отримана від страхової компанії відповідача виплата у розмірі 25894 грн. 94 коп. є недостатньою та не покриває розмір заподіяних збитків, а тому просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ТДВ СК «Альфа-Гарант», а саме 37208 грн. 70 коп. Разом з тим, жодні належні, допустимі та достатні докази, отримання позивачем від ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплати саме у розмірі 25894 грн. 94 коп., а також доказів, на підставі яких ТДВ СК «Альфа-Гарант» визначило та виплатило позивачу страхове відшкодування в зазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні. Так з поданого відповідачем полісу № АМ/3110906 вбачається, що ліміт відповідальності ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду завдану майну встановлено в розмірі 100 000 грн. В якому саме порядку відбулося нарахування і виплата страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант», зокрема, шляхом погодження його розміру з позивачем без проведення експертизи/оцінки, чи на підставі проведеної ТДВ СК «Альфа-Гарант» експертизи/дослідження, зі справи встановити неможливо (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Будь-яка відповідь ТДВ СК «Альфа-Гарант» на лист позивача від 13 лютого 2019 року в матеріалах справи відсутня. За таких обставин підстав вважати, що відповідач в даному випадку має нести цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди в заявленому розмірі, судом не встановлено. Крім того, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоду межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3і5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц). З огляду на те, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому саме на останнього, як страховика відповідача має бути покладений обов`язок по відшкодуванню шкоди. Відтак, підстав для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди в заявленому розмірі в цій справі судом не встановлено. За таких обставин позов на вимогах Закону не ґрунтується, є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed