Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 28.12.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи та поновити її на роботі, зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення позивача від роботи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року провадження по справі відкрито. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач Нижньодністровський національний природний парк отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 28.01.2022 року. Відповідач Нижньодністровський національний природний парк правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що [PERSON] з 12.12.2018 року працює на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу. 25.11.2021 року відповідач повідомив позивача про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 і зобов`язав надати документ про здійснення вакцинації, або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, виданий закладом охорони здоров`я. 09.12.2021 року позивачу було вручено Наказ №61-0 про відсторонення від роботи в зв`язку з відсутністю щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 та з вказаної дати було призупинено виплату заробітної плати. Позивач [PERSON] зазначає, що у роботодавця не вбачається правових підстав примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби, оскільки в жодному законі немає встановленого порядку відсторонення від роботи без збереження заробітної плати в зв`язку з відсутністю вакцинації. Тому наказ відповідача є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку, що є належним правовим захистом позивача, як працівника. Відповідач Нижньодністровський національний природний парк правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ З трудової книжки, заведеної 03.09.1972 року на ім`я [PERSON] /а.с.7-11/ вбачається, що [PERSON] з 12.12.2018 року працює на посаді молодшого наукового співробітника науково - дослідного відділу Нижньодністровського національного природного парку. Згідно з Наказом від 09.12.2021 року №61-о на підставі Положення про Нижньодністровський національний природний парк, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ від 04.10.2021 р. №2153, зареєстрованим в МЮУ 07.10.2021 р. за №1306/36928 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та від 01.11.2021 р. №2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованим в МЮУ 08.11.2021 р. за №1452/37074, лист МЕУ від 03.11.2021 р. №4706-06/52950-03, з метою запобігання поширенню коронавірусу, запобігання створенню умов для захворювання працівників Парку, у зв`язку з відмовою або ухиленням від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та доповідної записки начальника науково-дослідного відділу Парку Роженко М.В. від 09.12.2021 р., відсторонено від роботи з 10.12.2021 року [PERSON] молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу до усунення причин, що його зумовили /а.с.13/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Пунктом 1\~ст. 92 Конституції\~встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України. Відповідно до\~ст.\~5-1 КЗпП України однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з ч. 2 ст. 22 КЗпП України\~відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 46 КЗпП України\~відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Стаття 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає, що підприємства, установи і організації зобов`язані зокрема усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється\~центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~працює на\~посаді молодшого\~наукового співробітника\~науково-дослідного\~відділу Нижньодністровського\~національного природного\~парку та\~Наказом директора\~від 09.12.2021\~року №61-о\~була відсторонена\~від роботи\~з 10.12.2021\~року до\~усунення причин,\~що його\~зумовили,\~а саме\~у зв`язку з відмовою або ухиленням від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Підставою прийняття оспорюваного наказу зокрема зазначено ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також наказ МОЗ від 04.10.2021 року №2153 з наступними змінами та доповненнями «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Суд зазначає, що на теперішній час жодним законом щеплення від респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, не встановлено, як обов`язкове. Окрім того порядок відсторонення від роботи в зв`язку з відмовою від обов`язкового профілактичного щеплення передбачено положеннями Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якому зазначено, що усунення від роботи осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється\~центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, здійснюється за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. В оспорюваному наказі вказується лише доповідна записка начальника науково-дослідного відділу Парку Роженко М.В. від 09.12.2021 року, копію якої суду не надано. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доводи, викладені в позовній заяві не спростував. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Наказ директора Нижньодністровського національного природного парку від 09.12.2021 року №61-о «Про відсторонення від роботи [PERSON] » є безпідставним, незаконними та таким, що порушує права позивача на працю, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, з урахуванням ненадання відзиву на позов відповідачем, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" сума належного до сплати судового збору за позовні вимоги підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved