Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади смт. Линовиця в особі Линовицької сільської ради про визнання за [PERSON] , права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , які з 1949 року перебували у фактичних шлюбних відносинах..В 1962 році батьки позивача за спільні кошти побудували житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 10 травня 1962 року виконавчим комітетом Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на батька позивача [PERSON] було видано свідоцтво № 742 про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] . В березні 1968 року батько позивача залишив сім`ю та змінив місце свого проживання. Рішенням народного суду Прилуцького району від 21 квітня 1969 року позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було задоволено та визнано її право власності на Ѕ частину спільно нажитого з [PERSON] майна. Таким чином, співвласниками даного будинку в рівних частинах були батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] мати позивача продовжувала проживати в будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . В травні 2012 року позивач звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку, що належала [PERSON] за набувальною давністю, як особа яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . 09 жовтня 2012 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду за позивачем було визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після набрання законної сили рішення, позивач зареєстрував право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказаним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року встановлені наступні обставини: [PERSON] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] ; [PERSON] за рішенням суду набув право власності на 1/2 частку в житловому будинку, що належала [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; [PERSON] була власником 1/2 частини в житловому будинку. Після смерті [PERSON] позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, проте, нотаріус позивачу відмовив у оформленні спадщини, оскільки після поділу майна Спадкодавець за життя не зареєструвала право власності на виділену їй 1/2 частку житлового будинку в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159225820 від 12 березня 2019 року вбачається, що право власності на нерухоме майно - 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (яка належала батьку позивача) зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.10.2012 року. Право власності на іншу 1/2 частку вказаного житлового будинку за Спадкодавцем не зареєстровано. Дані обставини й зумовили звернення позивача до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно заяви, яка надійшла до суду від його представника, просить суд розглянути справу без їх участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Окрім цього, відповідачем не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія витягу з державного реєстру, копія довідки, копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копія рішення Народного суду від 21 квітня 1981 року, копія рішення Прилуцького міськрайонного суду від 12.10.2012 року, копія свідоцтва про право власності, копія технічного паспорту (а.с.6,11-19). Згідно ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1268 ЦК України встановлено право спадкоємця прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.9) ч.1 ст.2 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зазначені вище письмові документи свідчать, що спадкодавець набула право власності на Ѕ частку в житловому будинку, проте за життя не зареєструвала право власності в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач є її єдиним спадкоємцем за законом, тому позов про поновлення порушеного права, визнання права на майно, підлягає задоволенню.

Outcome: approved