Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 09.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області про вирішення трудового спору, в обґрунтування якого вказала, що 22.12.2016 Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області уклала з нею контракт, строком дії до 21.12.2021, згідно якого вона була прийнята на роботу та призначена на посаду завідуючої Комунальним закладом «Софіївський сільський клуб № 2» Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (надалі КЗ «Софіївський сільський клуб № 2», сільський клуб). 27.10.2021 головою Софіївської селищної ради Сегедієм П.Ю. видано розпорядження № 221-к/тр про звільнення позивача з вищевказаної посади 30 жовтня 2021 року через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що звільнення її з роботи є незаконним, оскільки проведено з порушенням встановленого порядку звільнення та без належних для звільнення з роботи підстав. Зокрема, вважає, що згідно повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці № 1782 від 03.08.2021 вона була повідомлена лише про те, що «в структурі та штатній чисельності КЗ «Софіївський сільський клуб №2» передбачено посада завідуючого на умовах неповного робочого дня 4 години на добу». На думку позивача, у вказаному повідомленні відсутня інформація про зміну інших істотних умов її праці, а також відомості проте, які у позивача будуть після зміни істотних умов праці посадові обов`язки, об`єм роботи, режим роботи, розмір оплати праці, та пільги, тощо. Зазначає, що додаткова угода до контракту від 22.12.2016 не надана позивачу до цього часу, отже, має місце фактичне неповідомлення її про зміни істотних умов праці. Вважає, що звільнення її з роботи у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України можливе тільки у випадку реальних змін в організації виробництва і праці КЗ «Софіївський сільський клуб № 2», тобто у разі раціоналізації робочих місць, введення нових форм організації праці, впровадження передових методів та технологій, тощо, однак, на переконання позивача, в організації виробництва і праці згаданого сільського клубу не відбулося жодних змін, зокрема, раціоналізація робочих місць не проводилася, нові форми організації праці не вводилися, передові методи та технології не впроваджувались. Позивач вважає, що виведення «зі структури та штатної чисельності КЗ «Софіївський сільський клуб №2» ...0.5 посади завідуючого; 1.0 посади художнього керівника; 0.5 посади прибиральника службових приміщень» є банальним скороченням штату працівників цього комунального закладу, а не змінами в організації виробництва і праці. Відтак, з врахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд скасувати як незаконне видане головою Софіївської селишної ради Софіївського району Дніпропетровської області Сегедієм П.Ю. розпорядження № 221-к/тр від 27.10.2021 про її звільнення з посади завідуючої КЗ «Софіївський сільський клуб № 2» через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України; поновити її на роботі - на попередній посаді; стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час її вимушеного прогулу. Крім того,\~позивач стверджує,\~що незаконне\~звільнення з\~роботи завдало\~їй моральної\~шкоди,\~викликало у\~неї нервовий\~стрес,\~дуже сильні\~душевні переживання\~та моральні\~страждання,\~вона страждала і переживала, продовжує страждати і переживати у зв`язку з тим, що внаслідок незаконного звільнення втратила роботу, яка була сенсом усього її життя, позбавлена заробітку, у зв`язку з чим опинилася у дуже скрутному матеріальному становищі. Пов`язані із звільненням з роботи нервовий стрес, душевні переживання та моральні страждання призвели до істотного погіршення стану її здоров`я, стали причиною нервового зриву, з огляду на вищезазначене, вважає, що внаслідок незаконного звільнення з роботи їй завдана значна моральна шкода, яку позивач оцінює в 20 000 гривень. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 15 000 грн. витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом даної цивільної справи на підставі договору про правову допомогу та підтверджуючих такі витрати документів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити. Крім того, представник позивача додатково вказав, що на момент фактичного звільнення позивача з роботи (30.10.2021) комунальне підприємство перебувало вже у стаді ліквідації, оскільки таке рішення було прийнято селищною радою ще 28.10.2021, а тому звільненням б мало б бути не через зміну істотних умов праці, а саме через ліквідацію підприємства. При цьому також вказав, що саме звільнення позивача відбулося у вихідний день (30.10.2021-субота), що є також незаконним. Представник відповідача виконкому Софіївської селищної ради Акастьолова Л.П. пред`явлений до виконавчого комітету селищної ради позов не визнала повністю, оскільки, вважає, що виконком не є належним відповідачем за даним позовом. Зокрема посилаючись на раніше поданий до суду відзив на позов та уточнення до нього, вказала що виконавчий комітет Софіївської селищної ради не є роботодавцем для позивача. За своїм статусом виконавчого органу виконавчий комітет Софіївської селищної ради (у статусі юридичної особи) взагалі не уповноважений законом та не має законних підстав приймати будь-які рішення, в тому числі і стосовно звільнення позивача. Враховуючи викладене відповідач вважає, що позивач не перебувала в трудових відносинах із відповідачем - виконавчим комітетом Софіївської селищної ради. При цьому додатково вказала, що позивачка впродовж двох місяців з дати отримання повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці (з 03 серпня 2021 року по 03 жовтня 2021 року) ніяким чином не виявила свого бажання чи то продовжити роботи за зміненими умовами чи то відмовитися, принаймні у встановлений строк заяву про відповідну згоду вона не написала, за таких обставин за розпорядженням Софіївського селищного голови від 27 жовтня 2021 року №221- к/тр [PERSON] було звільнено з займаної посади з 30 жовтня 2021 року саме через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Рішення ж про ліквідацію КЗ «Софіївського сільського клубу №2» було прийнято вже після прийняття рішення про звільнення позивачки з роботи. З огляду на зазначене вище, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача безпідставні та задоволенню не підлягають, отже відсутні і підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, витрат по сплаті судового збору та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі Ухвалою судді від 12 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху (а.с.38-39). Ухвалою судді від 22 листопада 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 74). 07 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача (а.с.49-58). 17 грудня 2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.101-109). 23 грудня 2021 року до суду надійшо відзив на уточнений позов (а.с. 124-133). 09 лютого 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про обґрунтованість позовних вимог до виконавчого комітету Софіївської селищної ради (а.с.151). Фактичні обставини встановлені судом Розпорядженням Софіївського селищного голови від 22.12.2016 № 102-р «Про укладення контракту з керівниками закладів культури Софіївської селищної ради» [PERSON] (на той час прізвище [PERSON] ) призначена завідуючою комунального закладу «Софіївський сільський клуб № 2» та укладено відповідний контракт (а.с.63,64). Рішенням Софіївської селищної ради від 28.07.2021№ \~ \~ \~ \~916-11/VIII «Про затвердження структури та штатної чисельності закладів культури Софіївської селищної ради» зі структури та штатної чисельності Комунального закладу «Софіївський сільський клуб №2» виведено 0,5 посади завідуючої (а.с. 14-18, 68-70). 28 жовтня 2021 року Софіївською селищною радою прийнято рішення № 1128-15/VIII «Про внесення змін до установчих документів КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «СОФІЇВСЬКИЙ БУДИНОК КУЛЬТУРИ», рішення про ліквідацію сільських клубних закладів, зокрема рішення № 1139-15/VIII «Про ліквідацію комунального закладу «Софіївський сільський клуб № 2». Внаслідок оптимізації сільські клубні заклади увійшли до структури Софіївського Центру культури та дозвілля Софіївcької селишної ради Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 36730734) як філії. На території селища міського типу Софіївка діяли три клубних заклади - Софіївський будинок культури, Софіївський сільський клуб № 1 та Софіївський сільський клуб № 2, тобто понад норму забезпечення населення клубними закладами. З метою збереження існуючої мережі клубних закладів та недопущення повного припинення діяльності Софіївського сільського клубу № 2 проведена раціоналізація робочих місць та, внаслідок встановлення 0,5 посади завідуючої, діяльність закладу переведена на неповний робочий день. На виконання рішення Софіївської селищної ради від 28.07.2021 № 916-11/VIII прийнято розпорядження Софіївського селищного голови від 30.07.2021 №106-од «Про попередження керівників закладів культури про зміну істотних умов праці» (а.с.19). На підставі рішення Софіївської селищної ради від 28.07.2021 № 916-11/VIII та розпорядження Софіївського селищного голови від 30.07.2021 № 106-од відповідачем підготовлено повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці від 03.08.2021 №1782, в якому зазначено, що в штатній чисельності КЗ «Софіївський сільський клуб №2» передбачена посада завідуючої на умовах неповного робочого дня 4 години на добу (а.с.20). Як вбачається з матеріалів справи, з повідомленням позивач ознайомлена та отримала примірник, про що є відмітка на повідомленні з її підписом. Про отримання такого повідомлення позивач не заперечує, зазначаючи це в позовній заяві - «... мені було вручене «Повідомлення про заплановані зміни істотних умов праці від 03.08.2021 № 1782...». 28 вересня 2021 року (вх. № 1358, 1357) відповідачем отримано дві заяви позивача від 27.09.2021 з проханням надати додаткову угоду до контракту та повідомити її, які саме зміни істотних умов праці будуть мати місце та надати копію посадової інструкції (а.с.73,74). У відповідь позивачу на домашню адресу відповідачем направлено листи від 01.10.2021 №№ 2124, 2125 із зазначенням про те, що: посадова інструкція на керівника КЗ «Софіївський сільський клуб № 2» не складалась, оскільки основні завдання, обов`язки і права керівника визначені у Статуті закладу та контракті від 22.12.2016 №б/н; посада завідуючої переведена на умови праці з неповним робочим днем; посадові оклади встановлюються штатним розписом, який формує керівник закладу; до контракту будуть внесені зміни у разі отримання згоди; інші умови контракту залишаються без змін (а.с.75,76). Листи №№ 2124, 2125 від 01.10.2021 вкладені в 1 конверт та відправлені поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Поштове відправлення згідно матеріалів справи позивач отримала особисто 07.10.2021. Копії реєстру № 42 від 05.10.2021 та повідомлення про вручення поштового відправлення 5310002140605 знаходяться в матеріалах справи (а.с.77). 12.10.2021 в присутності селищного голови [PERSON] , начальника відділу культури, туризму, молоді та спорту виконкому селищної ради Ісаєвої Г.Г. та головного спеціаліста з питань кадрової роботи виконкому селищної ради Моренко Г.Г. складено акт про відмову завідуючою КЗ «Софіївський сільський клуб №2» [PERSON] продовжувати трудові відносини на умовах неповного робочого дня (а.с.78) Відтак, розпорядженням Софіївського селищного голови від 27 жовтня 2021 року №221- к/тр [PERSON] звільнена з займаної посади 30 жовтня 2021 року через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с.79). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема контракту з керівником комунального закладу «Софіївський сільський клуб № 2» від 22.12.2016, трудові відносини виникли між [PERSON] та Органом управління майном яким є Софіївська селищна рада (вступна частина, п. 1.2. контракту) (а.с.64). При цьому, як видно зі статуту КЗ «Софіївський сільський клуб № 2» (код ЄДРПОУ 36595384) його засновником є саме Софіївська селищна рада (а.с.60-61). Саме за рішенням селищної ради від 28.07.2021 зі структури та штатної чисельності КЗ «Софіївський сільський клуб №2» виведено 0,5 посади завідуючої, а згодом за її ж рішенням від 28.10.2021 прийнято рішення про ліквідацію вищевказаного сільського клубу. Водночас, виконавчий комітет Софіївської селищної ради, у межах своїх повноважень, не приймав жодних рішень пов`язаних з прийняттям позивачки на роботу, організацію, зміною її робочого процесу та подальшого звільнення її з роботи. Доводи представника позивача щодо того, що оскільки рішення як про прийняття на роботу так і про звільнення з роботи позивачки виносив та підписував селищний голова, який очолює виконавчий комітет, то і за відповідним позовом повинен відповідати саме виконком селищної ради, суд знаходить помилковими, позаяк вони грунтуються на не зовсім вірному розумінні системи органів місцевого самоврядування, виконавчих органів рад та їхніх повноважень. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає\~Закон України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (надалі Закон №280/97-ВР). Так, положенням ч.1-3 ст.10, ч.1, 2 ст.11 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закон №280/97-ВР система\~місцевого самоврядування\~включає:\~ - територіальну громаду; - сільську, селищну, міську раду; -\~сільського,\~селищного,\~міського голову; - виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; - органи самоорганізації населення. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Дійсно, згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 Закону №280/97-ВР, сільський,\~селищний,\~міський голова\~очолює виконавчий\~комітет відповідної\~сільської,\~селищної,\~міської ради,\~головує на\~її засіданнях. Водночас, відповідно до пунктів 2, 3, 2, 7 та 8 частини 4 статті 42 цього Закону сільський, селищний, міський голова організовує роботу як рішення ради так і виконавчого комітету, підписує винесені ними рішення, здійснює керівництво не тільки виконавчого комітету, а й апарату, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради. Загалом, згідно п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~статті 21 Закону України "Про культуру". Згідно з\~ч 6.\~ст.\~42\~Закону№280/97-ВР при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади є підконтрольним не виконавчим органам ради, а відвідповідним органам виконавчої влади. За таких обставин, вимоги незаконно звільненого працівника про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного та похідних від цього вимог про стягнення моральної шкоди повинні пред`являтись саме до селищної ради. Між тим, позивачем, як звільненим працівником, вимоги пред`явлені до виконавчого комітету Софіївської селищної ради, який згідно є окремою юридичною особою публічного права, діє як колегіальний виконавчий орган загальної компетенції, який є складовою частиною системи місцевого самоврядування та уповноважений забезпечувати виконання як власних (самоврядних), так і делегованих йому повноваження. Відповідно до\~ст. 48 ЦПК України\~сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку має місце пред`явлення позову про захист трудових прав до неналежного відповідача, який не несе зобов`язань перед незаконно звільненим працівником. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому у суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідача або заміни неналежного відповідача у порядку\~ст. 51 ЦПК України, а відтак позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення саме через пред`явлення нею позову до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed