Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 24.11.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №58240, вчинений 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №1001449766101 від 11.11.2019 у розмірі 53\~559,87 грн, стягнути з відповідача АТ «ПУМБ» на користь позивача судові витрати по справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №58240. На підставі даного виконавчого напису на користь АТ «ПУМБ», як правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ «ПУМБ», з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №1001449766101 від 11.11.2019 за період з 14.09.2020 по 26.04.2021 у розмірі 53\~559,87 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 10\~842,57 грн, прострочена заборгованість за комісією у розмірі 12\~027,28 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 2,04 грн, строкова заборгованість за кредитом у розмірі 29\~432,91 грн, строкова заборгованість за комісією у розмірі 754,95 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 0,12 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом 500 грн, а загалом 53\~559,87 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 21.07.2021 на підставі даного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП №66148881. Коли по виконавчому провадженню почалося стягнення коштів із заробітної платні позивача, він дізнався про наявність виконавчого напису №58240, з яким він не погоджується та вважає таким , що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, тобто не перевірено факту безспірності заборгованості. Розрахунок заборгованості, розмір невиконання зобов`язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено АТ «ПУМБ» одноособово та не містить пояснень та роз`яснень на підставі чого і як саме було нараховано двічі комісія та відсотки. Розмір заборгованості не відповідає вимогам закону, оскільки розмір простроченої заборгованості перевищує суму кредиту за виконавчим написом, що є недопустимим. Крім того, відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з позовом, де просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 25.11.2021 позовна заява прийнята в провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням до підготовчого засідання та задоволено клопотання позивача про витребування доказів від приватного нотаріуса Грисюк О.В. Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 25.11.2021 задоволена, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №66148881, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі виконавчого напису №58240, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» грошових коштів, до ухвалення по справі рішення. У судове засідання позивач та його\~представникне з`явилися. Представник позивача Козаренко С.В. суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. До розгляду справи по суті представником відповідача АТ «ПУМБ» Височин Є.М. 16.02.2022 подано заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Треті особи до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від третьої особи приватного виконавця Сидорук Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Поштові відправлення, які направлялися приватному нотаріусу Грисюк О.В. повернулися до суду без вручення адресатові з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим ухвала суду від 25.11.2021 в частині витребування доказів не виконана. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 11.11.2019 між ПАТ «ПУМБ»,\~правонаступником якого\~є АТ\~«ПУМБ»,та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001449766101, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 50\~500 грн строком на 36 місяців. Договором встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір разової комісії 0,004% та визначено графік платежів. Договір підписаний [PERSON] (а.с. 13 зворот). Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 11.06.2021 вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором №1001449766101 від 11.11.2019, укладеним із ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ». Стягнуто заборгованість за період з 14.09.2020 по 26.04.2021 у розмірі 53\~059,87 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 10\~842,57 грн, прострочена заборгованість за комісією у розмірі 12\~027,28 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 20,04 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту у розмірі 29\~432,91 грн, строкова заборгованість за комісією у розмірі 754,95 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 0,12 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса зі стягувача стягнута плата у розмірі 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Дата набрання виконавчим написом законної сили 11.06.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. Зареєстровано у реєстрі за №58240 (а.с. 6, 14). Із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. представник АТ «ПУМБ» звернувся 20.07.2021 (а.с. 13). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Сидорук Л.В. 21.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66148881. Боржником вказано [PERSON] . Також державним виконавцем 05.08.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою із доходів [PERSON] здійснюються відрахування у розмірі 20% (а.с. 5, 15, 16). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту\~оспорюваного виконавчого\~напису слідує,\~що вчинений\~він нотаріусом\~на підставі\~кредитного договору\~№ 1001449766101 від 11.11.2019, укладеним із [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ». Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу договору №1001449766101 від 11.11.2019, укладеного із [PERSON] , виконавчий напис не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті представник відповідача АТ «ПУМБ» визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого ним при поданні позову, що складає 681,00 грн (908 грн за подання до суду позовної заяви + 454 грн за подання заяви про забезпечення позову). Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених ним при подачі позову, що складає 681,00 грн (а.с. 1, 9). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 25.11.2021 в силу ч. 7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved