Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 01 вересня 1990 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, сварки та суперечки призвели до фактичного припинення шлюбних відносин з 2017 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони по-різному дивляться на головні критерії шлюбу. Спроби примирення позитивних результатів не надали, шлюб носить формальний характер. Вважає збереження шлюбу неможливим, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Проте відповідач категорично заперечує проти розірвання шлюбу, що є підставою звернення з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 25 жовтня 2021 року призначено [PERSON] та [PERSON] три місяці строку для примирення, провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 07 лютого 2022 року поновлено провадження в даній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити. Зазначила, що вже більше року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Поодинокі зустрічі сторін за місцем проживання повнолітніх дітей супроводжуються сварками. Також пояснила, що за час наданий судом для примирення відповідач не змінив своєї поведінки. Переконана, що збереження сім`ї є не можливим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та зазначив, що бажає зберегти сім`ю. Пояснив, що сторони мають спільні справи, двох повнолітніх дітей та онуку, а також дачу та квартири, проте позивач з вересня 2021 року сторони проживають окремо. Зазначив, що намагався примиритись з позивачем, проте вона категорично проти цього заперечує. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 01 вересня 1990 року було укладено шлюб (а.с.3). Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. В наданий судом строк для примирення сторони не дійшли взаємної згоди щодо збереження сім`ї. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Відповідач не надав суду доказів та не навів обставин та підстав, які мали спростувати наведені позивачем підстави для розірвання шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved