Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який за життя 09.07.2012 склав заповіт, у якому заповідав все належне йому майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 16.05.2018 приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., заведена спадкова справа №09/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом на все майно є діти померлого [PERSON] та [PERSON] , а також дружина померлого [PERSON] , є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа. 09.10.2001 [PERSON] , придбав квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001, який був зареєстрований 09.11.2001 КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації». Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю від 09.10.2001 був визнаний дійсним згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012. Згодом, 07.04.2015 Южненським міським управлінням юстиції Одеської області право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9313332, форма власності: приватна, частка: 1/1. 02.06.2015 [PERSON] подарував належну йому на праві приватної власності 1/2 частку вказаної квартири своїй дружині [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області від 02.06.2015 за реєстровим №150, право власності на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9875460, вид спільної власності: приватна спільна часткова, частка: 1/2. Після реєстрації права власності на ім`я відповідача, [PERSON] , на підставі договору дарування, право власності щодо даної квартири, виглядало у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином: номер запису про право власності: 9875460; підстава виникнення права власності: договір дарування частки квартири, серія та номер: 150, виданий: 02.06.2015, видавник: Южненська міська державна нотаріальна вид спільної власності: приватна спільна часткова контора Одеської області; форма власності: приватна; вид спільної власності: приватна спільна часткова, частка: 1/2, власник: [PERSON] ; номер запису про право власності: 9313332; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 441/Ю, виданий: 09.10.2001, видавник: Одеська Товарна Біржа; форма власності: приватна; розмір частки: 1/2, власник: [PERSON] . Дана квартира є об`єктом спільного майна подружжя та 02.06.2015 одним із подружжя, а саме [PERSON] , на користь іншого, [PERSON] , було відчужене 1/2 частки квартири. Після реєстрації права власності на 1/2 частку квартири на ім`я обдарованої на підставі договору дарування, у [PERSON] залишилося право власності на 1/2 частку квартири, яка залишається спільною сумісною власністю подружжя. Тобто на момент смерті, [INFO] , згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] був власником 1/2 частки зазначеної квартири. Оскільки за заповітом на все майно є два спадкоємця, які прийняли спадщину, а саме діти померлого [PERSON] та [PERSON] , а також спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа є дружина померлого [PERSON] , то [PERSON] має право на 1/4 частку квартири у спільному майні подружжя, право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа що складає 1/24 частку квартири; [PERSON] має право на спадщину за заповітом що складає 5/48 часток квартири; [PERSON] має право на спадщину за заповітом що складає 5/48 часток квартири. 01.03.2019 позивач по справі, [PERSON] , подала до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І. М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме спірну квартиру та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019, вихідний №105/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а саме не надано договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001. Але надати оригінал правовстановлюючого документа, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001, що підтверджує належність [PERSON] частки вказаної квартири на підставі права власності, не було можливості, оскільки дружина померлого [PERSON] , яка є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа, відмовилась надати зазначеній оригінал правовстановлюючого документа. Під час підготовчого судового засідання, що відбулося 14.11.2019, було встановлено наступне. 04.09.2019 відповідач по справі, [PERSON] , подала до суду клопотання, в якому зазначила, що у січні 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурського М.М. щодо відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , але листом від 22.01.2019 вихідний №27/01-16, приватний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на той факт, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власниками зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частці квартири кожному. У січні 2019 року [PERSON] звернулась до Южного міського суду Одеської області із заявою про встановлення факту належності 1/2 частки квартири на праві приватної власності щодо даної квартири для подальшої державної реєстрації за нею права власності на всю квартиру. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі № 519/106/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності 1/2 частки квартири на праві приватної власності, заявнику було відмовлено у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим що наявний спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Ніяких фактичних обставин судом встановлено не було. Незважаючи на відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відчуження квартири та відмову у відкритті провадження у справі, напередодні судового засідання по даній справі №519/383/19, яке мало відбутися 04.09.2019, а саме 03.09.2019 з метою приховання від інших спадкоємців квартири, що входить до складу спадкового майна, відповідач по справі, [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., як до державного реєстратора, з метою реєстрації права власності 1/2 частки квартири, що належить померлому [PERSON] , на своє ім`я. Саме у приватного нотаріуса Дараган І. М. була заведена спадкова справа №09/2018 після смерті [PERSON] . Приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. є третьою особою у даній цивільній справі та листом від 15.05.2019 вихідний №519/383/19/1168/2019 їй було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження та призначення судового засідання на 04.09.2019. Приватний нотаріус Дараган І.М. отримала лист та копію ухвали 08.08.2019, про що є підтвердження - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Тобто приватному нотаріусу Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відомо про розгляд цивільної справи щодо майна (квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ), яке є предметом спору по справі №519/383/19. Але ж не враховуючи вказане, приватний нотаріус неправомірно в порушення чинного законодавства провела державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири, що належить померлому [PERSON] , на ім`я [PERSON] . Державна реєстрації права власності на 1/2 частку квартири, що належить померлому [PERSON] , на ім`я [PERSON] була проведена приватним нотаріусом Дараган І.М. на підставі наступних документів: Договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 (в якому власником 1/2 частки квартири є [PERSON] ); Рішення Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 по цивільній справі №1533/1059/2012 (згідно якого вказаний договір купівлі-продажу від 09.10.2001 визнаний дійсним); Ухвала Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі №519/106/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності 1/2 частки квартири на праві приватної власності щодо даної квартири, згідно якої заявнику було відмовлено навіть у відкритті провадження у справі. Тобто жодних документів, підтверджуючих право власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації права власності подано не було. Підставою виникнення права власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] приватний нотаріус вказує Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі №519/106/19 про відмову у відкритті провадження у справі. Отже, з огляду на те, що станом на 03.09.2019 власником та стороною правочину (згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001) був померлий [PERSON] , більш того його право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.04.2015 за номером: 9313332, форма власності: приватна; розмір частки: 1/2 (про що свідчала інформація з Державного реєстру речових прав), приватний нотаріус Дараган І.М. як державний реєстратор повинна була встановити особу заявника ( [PERSON] ), встановити відповідність заявника та власника нерухомого майна ( [PERSON] ) та прийняти рішення про відмову в проведенні державної реєстрації. Але не зважаючи на те, що були наявні підстави для відмови в державній реєстрації прав, приватний нотаріус Дараган І.М. приймає рішення про державну реєстрацію прав №48498695 від 03.09.2019, що є безпідставним та протирічить законодавству України, в тому числі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також вносить запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117. Оскільки державна реєстрація права власності була проведена всупереч діючому законодавству, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48498695 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. Цього ж дня, 03.09.2019, одразу ж після проведення державної реєстрації права власності всупереч діючому законодавству, [PERSON] в порушення норм чинного законодавства відчужила (продала) квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, своєму зятю [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого все тим же приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим №825. Оскільки право власності №33057132 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири було зареєстровано 03.09.2019 всупереч нормам чинного законодавства, у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесені недостовірні відомості про наявність підстав виникнення права власності у [PERSON] , відповідач - [PERSON] не мала права відчужувати (продавати) 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] . А як наслідок, договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим №825, є недійсним. Отже, оскільки 1/2 частка квартири належала померлому [PERSON] , відповідач [PERSON] не мала права розпоряджатись, в тому числі відчужувати нерухоме майно, що належить іншій, померлій, особі. Звідси договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим № 825, необхідно визнати недійсним. Незаконна реєстрація права власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] та подальше відчуження спірної квартири на ім`я [PERSON] , створюють перешкоди для реалізації [PERSON] права на спадщину на вказану частку квартири. Крім того, 1/2 частку квартири, що належала [PERSON] на підставі договору дарування, вона мала право продати тільки з урахуванням письмової згоди співвласників, оскільки 1/2 частка квартири належала їй на праві спільної часткової власності. Оскільки співвласник згаданої квартири [PERSON] помер, а спадкоємцями за заповітом є діти померлого - [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] повинна була письмово повідомити спадкоємців про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких вона продає свою частку. Але ж в порушення норм ЦК України [PERSON] продала належну їй на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , своєму зятю [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, протиправно посвідченого приватним нотаріусом Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстровим №825, без повідомлення спадкоємців про намір продати свою частку. Право власності на ім`я [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 03.09.2019 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстровим №825, запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 (який зроблено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395). Таким чином з оглядом на викладене, позивач вважає, що спірний договір купівлі-продажу був укладений з метою приховування майна, а саме квартири, що входить до спадкового майна, від спадкоємиці [PERSON] , як особи чиї права були порушені. Відповідач [PERSON] і досі користується вказаною квартирою, зареєстрована та проживає у квартирі. Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстровим №825. А також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 (який зроблено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395) на ім`я [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. На сьогоднішній день оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001, згідно якого [PERSON] є власником 1/2 частки квартири зберігається у справі приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. разом з іншими документами під договором купівлі-продажу від 03.09.2019 за реєстровим № 825. З огляду на наведене, метою [PERSON] , як позивача, є повернення сторін договору у первісний стан, щоб предмет правочину перебував у власності попереднього власника, а саме [PERSON] , оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації прав позивача. Тому, хоч позивач не є стороною спірного договору, вона має всі підстави для його оспорювання. Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48498695 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстровим №825.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.; визнати за [PERSON] право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . 22.08.2019 до суду від [PERSON] надійшов зустрічний позов, з аналогічним обґрунтуванням. Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за ним право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . 10.01.2020 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого відповідач [PERSON] просить в позові відмовити, мотивуючи тим, що 30.11.1999 вона уклала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №213. На підставі договору №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрований на Одеській товарній біржі 09.10.2001, легалізований Южним міським судом Одеської області заочним рішенням від 18.12.2012 по цивільній справі №1533/1059/2012, яке набрало законної сили 02.01.2013, за рахунок спільно нажитих коштів на ім`я [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстроване 07.04.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Южненського міського управління юстиції в Одеській області за [PERSON] 02.06.2015 за реєстром №150 Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області посвідчено договір дарування належної [PERSON] 1/2 частки належної подружжю квартири [ADDRESS] , що відносилась до спільного майна подружжя. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено інформацію про власників квартири [ADDRESS] - за [PERSON] та 1/2 - за [PERSON] . Не можна погодитись з твердженням представника відповідача, що [PERSON] придбав вказану квартиру у приватну власність, а потім подарував 1/2 (одну другу) частку вказаної квартири, яка належала йому на праві приватної власності. Слід зазначити, що саме державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області Колосковою Т.І. було визначено процедуру переходу права власності від подружжя до [PERSON] , з урахуванням положень ст.60 СК України. З урахуванням того факту, що 1/2 частка квартири належала їй на праві спільної власності подружжя (була придбана у шлюбі), а свою частину квартири, як спільної власності подружжя, [PERSON] подарував [PERSON] . До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було помилково внесено інформацію про власників квартири [ADDRESS] - за [PERSON] та 1/2 - за [PERSON] на праві приватної власності. [INFO] помер [PERSON] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право власності на належну її на праві власності спільного майна подружжя 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. відмовила у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири, про що прийняла відповідну постанову від 30.10.2018, мотивуючи своє рішення тим, що квартира [ADDRESS] , знаходиться у приватній особистій власності [PERSON] на підставі договору №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрований на Одеській товарній біржі 09.10.2001, легалізований Южненським міським судом Одеської області заочним рішенням від 18.12.2012 по цивільній справі №1533/1059/2012, яке набрало законної сили 02.01.2013. Зазначена квартира не входить до складу спадщини після померлого чоловіка, [PERSON] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурського М.М. з приводу відчуження належної їй на підставі договору №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 09.10.2001, та договору №150 дарування частки квартири від 02.06.2015, оформленого державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області Колосковою Т.І. Нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський М.М., листом від 22.01.2019 за вих. №27/01-16, відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на той факт, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] значиться [PERSON] та 1/2 - за [PERSON] . Відповідно до п.1 ст.60 Сімейного Кодексу України, право власності на 1/2 частки зазначеної квартири виникло у [PERSON] з моменту придбання квартири на ім`я [PERSON] , що було оформлено договором №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 09.10.2001. Право власності на іншу 1/2 частки зазначеної квартири виникло з моменту дарування належної на підставі набутого подружжям за час шлюбу 1/2 частки квартиру [PERSON] [PERSON] , оформленого договором №150 дарування частки квартири від 02.06.2015 державним нотаріусом Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області Колосковою Т.І. Нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський М.М. порадив звернутись до суду з проханням визнати належність 1/2 частки зазначеної квартири як набутого подружжям за час шлюбу майна на підставі договору №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 09.10.2001. [PERSON] звернулась до Южного міського суду Одеської області із проханням визнати належність 1/2 частки квартири [ADDRESS] , як набутого подружжям за час шлюбу майна на підставі договору №441/ю купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 09.10.2001. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі №519/106/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності 1/2 частини квартири на праві приватної власності, за участю заінтересованої особи приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області, заявнику було відмовлено у відкритті провадження у справі. Прийняте рішення суд ґрунтував та приймав виходячи з того, що встановлення факту належності заявнику на праві власності на частину квартири необхідне для державної реєстрації за нею права власності на всю квартиру та правомірного використання заявником всієї квартири на законних підставах. 09.07.2012 [PERSON] склав заповіт, у якому заповідав все належне йому майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Так як, [PERSON] є непрацездатною вдовою за віком і як наслідок, в порядку ст.1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку незалежно від заповіту, який був складений [PERSON] , тому успадкувала частину майна померлого. Матеріали спадкової справи не містять квартири [ADDRESS] , в якості частки спадкового майна. Вона не увійшла до складу спадкового майна. У зв`язку із зазначеною обставиною, 01.03.2019 [PERSON] , окремо, подала до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . За результатами розгляду даної заяви, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Дараган І.М. було прийнято Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 04.03.2019 за вих. №105/02-31. Зазначена Постанова заявником, [PERSON] , не оскаржена, що свідчить про той факт, що заявник погодився з прийнятим рішенням. За викладених обставин, вимога позивача по справі щодо визнання за ним права власності на частку квартири в порядку спадкування, яка не увійшла до складу спадкового майна є незаконним, безпідставним та не обґрунтованим. В свою чергу, вимоги щодо скасування рішень суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, які випливають із зазначених цивільних правовідносин є, також, незаконними, безпідставними та не обґрунтованими. 03.09.2019 [PERSON] розпорядилась належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] , у відповідності з нормами гл.54 ЦК України. На момент укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстром №825, єдиним власником квартири була [PERSON] , у відповідності з наданими нею документами та матеріалами цивільної справи. Будь-яких обтяжень, арештів та інших законних підстав, які б перешкоджали укладенню договору та державній реєстрації прав на даний об`єкт нерухомого майна не існувало. З огляду на вищевикладене, позовна заява не містить конкретних фактів порушень норм чинного законодавства приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. під час укладення зазначеного договору купівлі-продажу квартири та державній реєстрації прав на даний об`єкт нерухомого майна. Не наведено в чому саме вони полягають, чим підтверджуються. Правова позиція представника позивача базується на особистому баченні фактів, які викладені у позові. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 13.05.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14.11.2019 зустрічну позовну заяву представника [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за участю третьої особи приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за участю третьої особи приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни. Витребувано з Южненського міського управління юстиції Одеської області належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117. Витребувано у приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни копію спадкової справи № 09/2018, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 30.01.2020 залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. документи, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація права власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 15.09.2021 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, первісний позов підтримує в повному обсязі, зустрічний позов визнає в повному обсязі. Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, зустрічний позов підтримує в повному обсязі, первісний позов визнає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність та відповідача, в задоволенні первісного та зустрічного позову просить відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у її відсутність за наявними в справі матеріалами. Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.15, 73, 108зв, т.2 а.с.82). За життя [PERSON] , 09.07.2012 склав заповіт, у якому заповідав все належне йому майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (т.1 а.с.24, 83, 113зв). 16.05.2018 приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., заведена спадкова справа №09/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.117а). [PERSON] , є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.09.1982, актовий запис №893, витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.06.2011 №00009184778, свідоцтвом про шлюб від 06.09.2009, актовий запис №34, свідоцтвом про шлюб від 09.09.2009, актовий запис №34 (т.1 а.с.10-14). За життя [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001, який був зареєстрований 09.11.2001 КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.16-19,74-77, 141зв-142зв, 153-154зв, т.2 а.с.62-63зв). Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю від 09.10.2001 був визнаний дійсним згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 (т.1 а.с.155-155зв, т.2 а.с.64-64зв). 07.04.2015 Южненським міським управлінням юстиції Одеської області право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9313332, форма власності: приватна (т.1 а.с.183зв). 02.06.2015 [PERSON] подарував належну йому на праві приватної власності 1/2 частку вказаної квартири своїй дружині [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області від 02.06.2015 за реєстровим №150 (т.1 а.с.143зв-145, 156-158, т.2 а.с.67-69). Після реєстрації права власності на ім`я відповідача [PERSON] , на підставі договору дарування, право власності щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117), виглядало у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином: номер запису про право власності: 9875460; підстава виникнення права власності: договір дарування частки квартири, серія та номер: 150, виданий 02.06.2015, видавник: Южненська міська державна нотаріальна контора Одеської області; форма власності: приватна; вид спільної власності: приватна спільна часткова, частка: 1/2, власник: [PERSON] ; номер запису про право власності: 9313332; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 441/Ю, виданий 09.10.2001, видавник: Одеська Товарна Біржа; форма власності: приватна; розмір частки: 1/2, власник: [PERSON] (т.1 а.с.78-79, 256-258). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2018, вихідний №520/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки, дана квартира знаходиться у приватній власності [PERSON] та не входить до складу спадщини після померлого [PERSON] (т.1 а.с.160зв-161). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2019, вихідний №68/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (т.1 а.с.81-82, 249-249зв). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019, вихідний №105/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (т.1 а.с.251-251зв). Відповідач [PERSON] у своєму відзиві зазначає, що листом від 22.01.2019 №27/01-16 приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський М.М. відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій посилаючись на той факт, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] , значиться за [PERSON] та 1/2 - за [PERSON] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі №519/106/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності 1/2 частки квартири на праві приватної власності, заявнику було відмовлено у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим що наявний спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі (т.2 а.с.65). 03.09.2019 укладено між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим №825 (т.1 а.с.59-60, т.2 а.с.58а-60). Статтею 22КпШС України (в редакції, чинній на момент купівлі-продажу квартири) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим визначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18. Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана подружжям, які перебували у шлюбі з 30.11.1999, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.122) та стала їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). За нормами ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Ч.1 ст.64 СК України встановлює, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою всіх договорів, які не заборонені законом. Ч.1 ст.67, ч.1 ст.70 СК України передбачають, що правовий режим майна подружжя може бути змінений за домовленістю між ними, тобто подружжя має право самостійно визначити розмір часток кожного із них, а також відступити від засад рівності часток. Тобто подружжя може визначити ідеальні частки в праві спільної сумісної власності, уклавши про це договір. У відповідності до ст.67 СК України, подружжя після визначення часток може виділити частку в натурі, або визначити порядок користування майном. Внаслідок укладення такого договору у кожного з подружжя виникає право на частку у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч.1 ст.182 та ст.334 ЦК України таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Зміна режиму спільної власності підлягає державній реєстрації, підставою для якої є укладений договір. Під час укладення договору дарування, подружжя фактично визначили ідеальні частки в праві спільної сумісної власності, та після укладення договору дарування, відбулась зміна режиму спільної сумісної власності на часткову, про що була внесена відповідна реєстрація. Тобто, у дружини виникло право спільної часткової власності на 1/2 частку спірної квартири та внесена реєстрація прав за нею на 1/2 частку спірної квартири на праві приватної спільної часткової власності, а частина чоловіка була зменшена з 1/1 частки до 1/2 частки та внесена відповідна реєстрація. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. До спадкової маси входить 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , яку померлий придбав 09.10.2001 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001, який був зареєстрований 09.11.2001 КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.16-19,74-77, 141зв-142зв, 153-154зв, т.2 а.с.62-63зв), оскільки на час його смерті дана частка квартири була зареєстрована за померлим. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/. Таким чином право власності на спірну частку квартири, яка на день смерті належала померлому [PERSON] та у подальшому була зареєстрована та відчужена [PERSON] оспорюється та не визнається позивачами. Згідно з п.п.4.15. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Державна реєстрація права власності на 1/2 частку квартири, що належала померлому [PERSON] , на ім`я [PERSON] була проведена приватним нотаріусом Дараган І.М. на підставі наступних документів: договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , виданий Одеською товарною біржею 09.10.2001; заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 по цивільній справі №1533/1059/2012; ухвала Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі № 519/106/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту належності 1/2 частки спірної квартири на праві приватної власності (т.2 а.с.66,95). Підставою виникнення права власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] приватний нотаріус вказує ухвалу Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 по цивільній справі № 519/106/19 про відмову у відкритті провадження у справі. Тобто жодних документів, підтверджуючих право власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] приватному нотаріусу для проведення державної реєстрації права власності подано не було. Крім того [PERSON] не зверталась до суду з позовом про визнання права власності за нею на спірну частку квартири. Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявником може бути: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Тобто у випадку, якщо заявник діє від своєї особи, необхідна бути тотожність особи заявника та власника майна, що вказаний в правовстановлюючих документах. Але в даному випадку заявник щодо реєстрації права власності, яка діє від своєї особи [PERSON] , а власник нерухомого майна (згідно правовстановлюючих документів) [PERSON] , що суперечить нормам діючого законодавства. Отже, з огляду на те, що станом на 03.09.2019 власником та стороною правочину (згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001) був померлий [PERSON] , оскільки його право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Дараган І.М. як державний реєстратор повинна була встановити особу заявника, встановити відповідність заявника та власника нерухомого майна та прийняти рішення про відмову в проведенні державної реєстрації. Але не зважаючи на те, що були наявні підстави для відмови в державній реєстрації прав, приватний нотаріус Дараган І.М. приймає рішення про державну реєстрацію прав №48498695 від 03.09.2019, що є безпідставним та протирічить законодавству України, в тому числі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також вносить запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117. Частиною 3 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрацій прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству i поданим/отриманим документам. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; … 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;… Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Згідно положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. "а" п. 2 ч. 6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки державна реєстрація права власності була проведена всупереч діючому законодавству, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48498695 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст.203 ЦК України, для чинності правочину встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Так як 1/2 частка даної квартири належала померлому [PERSON] , відповідач [PERSON] не мала права розпоряджатись, в тому числі відчужувати нерухоме майно, що належить іншій, померлій, особі. Оскільки право власності №33057132 на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири було зареєстровано 03.09.2019 всупереч нормам чинного законодавства, у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесені недостовірні відомості про наявність підстав виникнення права власності у [PERSON] , так як вона не мала права відчужувати (продавати) 1/2 частку спірної квартири, що належала померлому [PERSON] , тому договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим №825, є недійсним. Таким чином, договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним Дараган І.М. 03.09.20019 за реєстровим №825, необхідно визнати недійсним. Незаконна реєстрація права власності на 1/2 частку квартири на ім`я [PERSON] та подальше відчуження спірної квартири на ім`я [PERSON] , створюють перешкоди для реалізації [PERSON] та [PERSON] права на спадщину на вказану частку квартири. Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі . Крім того, 1/2 частку квартири, що належала [PERSON] на підставі договору дарування, вона мала право продати тільки з урахуванням письмової згоди співвласників, оскільки 1/2 частка квартири належала їй на праві спільної часткової власності. Оскільки співвласник згаданої квартири [PERSON] помер, а спадкоємцями за заповітом є діти померлого [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] повинна була письмово повідомити спадкоємців про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких вона продає свою частку. Але ж в порушення норм ЦК України [PERSON] продала належну їй на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу без повідомлення спадкоємців про намір продати свою частку. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій статті 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина. Таким чином, відповідач, як непрацездатна вдова спадкодавця, успадкувала обов`язкову частку у спадковому майні, успадкування якого проводилося за заповітом. Так ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України. Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст.ст.215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16, 215, 216 ЦК України, а також статей 1, 2-4 ЦПК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-605 цс16, вказано, що оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 за реєстровим №825. А також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 (який зроблено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395) на ім`я [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про задоволення первісних та зустрічних позовних вимог позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю. На підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 3878,20 (768,40+384,20+768,40+768,40+768,40+36,20+384,20) грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved