Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді земельної частки (паю) по реформованому КСП "ім.Щорса" Веселівської сільської ради Коростенського району. Спадщину після смерті [PERSON] фактично шляхом спільного проживання прийняла його дружина та її мати, [PERSON] . Однак, її мати не встигла оформити своїх спадкових прав та померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом у виді земельної частки (паю) по реформованому КСП "ім.Щорса" Веселівської сільської ради Коростенського району, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та земельної частки (паю) по реформованому КСП "ім.Щорса" Веселівської сільської ради Коростенського району, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176510 від 11.10.1996 року. Вказала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, однак отримала у нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) на ім`я її батька [PERSON] не видавався, а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176510 від 11.10.1996 року, виданий на ім`я її матері [PERSON] втрачений. Просила визнати за нею право на вказані земельні ділянки (паї) по реформованому КСП "ім.Щорса" Веселівської сільської ради Коростенського району в порядку спадкування за законом. Позивач клопотала про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в заяві до суду клопотав про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с.Іванівка Коростенського району Житомирської області помер батько позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] спадщину фактично спільним проживанням прийняла його дружина, мати позивача, [PERSON] , що стверджується даними довідки Веселівської сільської ради Коростенського району №472 від 11.08.2021 року. [INFO] в с.Іванівка Коростенського району померла мати позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Статтями 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім.Щорса Веселівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, в уточнені списки громадян КПС ім.Щорса, які мають право на земельну частку (пай), включено гр. [PERSON] , але сертифікат не видавався. Згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім Щорса Веселівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, в уточнені списки громадян КПС ім. Щорса, які мають право на земельну частку (пай), включено гр. [PERSON] та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП ім. Щорса Веселівської сільської ради серії ЖТ №0176510 від 11.10.1996 року. Однак, при невідомих обставинах оригінал вказаного сертифіката на право власності на земельну частку (пай) було втрачено, що підтверджується публікацією в газеті "Древлянський край" від 03.12.2021 року №47 (14359). Листом приватного нотаріуса від 22.11.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) КПС ім.Щорса Веселівської сільської ради Коростенського району Житомирської області у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право спадкодавця [PERSON] , та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176510 від 11.10.1996 року, виданий на ім`я [PERSON] втрачений. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом положень ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина трея статті 46 цього кодексу). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі і на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. За вимогами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Якщо спадкодавець за життя не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Спір у справі виник внаслідок того, що нотаріус відмовив спадкоємцю оформити спадщину і видати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, приватизацію якої не встиг провести спадкодавець. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері, [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , то вважається, що позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] , на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Разом з тим, у позивача відсутня можливість оформлення свого права на спадкове майно у виді земельної частки (паю) по реформованому КСП "ім. Щорса" Веселівської сільської ради Коростенського району, яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0176510 від 11.10.1996 року в позасудовому порядку. Відповідно листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що в разі втрати, пошкодження сертифіката про право власності на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial