Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 26 червня 2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 99. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Сімейне життя в них не склалось. Між сторонами часто виникали сварки, непорозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Тривалий час проживають окремо, позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Завацький В. М. в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 26 червня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 99. Через постійні суперечки спільне життя стало неможливим, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розірвання шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved