Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів, в якому просить зобов`язати [PERSON] повернути кошти в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень за неякісно виготовлений товар з істотними недоліками в користь [PERSON] , демонтувати неякісно виготовлений товар (пам`ятник) з істотними недоліками за рахунок відповідача - [PERSON] ; стягнути з [PERSON] - 6 (шість) тис. гривень моральної шкоди в користь [PERSON] та витрати по справі в розмірі 2000 гривень. Позов мотивує тим, що вона проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] [INFO] помер їх єдиний син [PERSON] . Так як вони з чоловіком вже люди похилого віку, то доглядати за могилою сина їм дуже важко і тому вони вирішили замовити таку намогильну споруду (пам`ятник), який би не потребував догляду, тобто з закритою поверхнею. Тому вони з чоловіком звернулися до майстра, який виготовляв пам`ятники, однак останній їм відмовив, так як мав багато замовлень. За порадою знайомого вони звернулися до [PERSON] , який погодився виготовити вибраний ними пам`ятник. Відповідач їх запевнив, що все буде так як вони домовлялися, що пам`ятник він буде встановлювати за її присутності. Зазначає, що вона наголосила, що їй потрібен договір та без договору нічого не робити та до могили не підходити. Вказує, що відповідач, дивлячись на її безпорадний стан та вік 85 років, вирішив порушити їх домовленості та встановив пам`ятник її сину - [PERSON] . Через деякий час він повідомив її, що пам`ятник готовий. Вона взяла гроші 32 000 гривень та підійшла до відповідача, на що останній, порахувавши гроші, впевнившись, що там вся сума 32 000 гривень поклав їх до своєї кишені та сказав, що пам`ятником вона буде задоволена, він все зробив за зразком, який вона йому показала. Приїхавши на кладовище, відповідач привів її до могили сина, побачивши на могилі сина інше обличчя вона сказала відповідачу, що це не той пам`ятник який вона замовляла, і щоб він забрав цей пам`ятник та повернув їй гроші, тому що він належно не виконав свою роботу, на що той відмовився. Таким чином, оглядаючи пам`ятник її сина [PERSON] вона виявила такі недоліки монтажу та встановлення: фундамент (крихкий, зроблений з щебені за розмірами могили вкорочений та не відповідає могилі дорослої людини, відсутні кріплення для пам`ятника Додаток Фото № 1,2,3); надгробник зроблений з неякісного матеріалу (наявні тріщини, шви замазані цементом, (Додаток Фото №4,5,6); постамент - було виготовлено з малюнку обличчя чужої людини, (а потрібно було зробити гравіювання), а потім змінено відповідачем також на малюнок та закріплено не якісно без спеціальних кріплень, на яких він мав триматися, внаслідок чого він упав. Зазначає, що вона неодноразово телефонувала відповідачу та просила його, щоб він повернув їй кошти, однак він ігнорував її дзвінки. Тому вона вирішила звернутися у поліцію та написала заяву про шахрайські дії громадянина [PERSON] , однак в поліції їй повідомили що це цивільно-правовідносини, тоді вона написала заяву до служби захисту прав споживачів і вони дали відповідь, що громадянин [PERSON] не являється підприємцем з 28.02.2019 року, а також що підприємницька діяльність, якою він займався, не пов`язана з виготовленням пам`ятників. Враховуючи вищенаведене, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач 05.11.2021 року подав відзив, в якому зазначив, що позов є необгрунтованим та безпідставним. Зазначає, що дані обставини не відповідають дійсності, до позову не додано жодного доказу, який би підтверджував дані обставини, на які посилається позивач. Зазначив, що [PERSON] попросила його, щоб він допоміг їй по встановленню пам`ятника для її сина, згодом він організував та було виконано роботу. Станом на момент монтажних робіт були присутні [PERSON] та її чоловік, жодних претензій на той час не було. Щодо причетності пошкодження пам`ятника жодного відношення не має, кладовище є відкритим та є доступним кожному, тому коли саме і ким пошкоджено пам`ятник не встановлено. Таким чином відповідач просив у позові відмовити через недоведеність обставин на які посилається позивач. 24.11.2021 року позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позов є обґрунтований та доведеним, а відтак з урахування викладених у обставин просить позов задоволити. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника. Сторони погодили, що відповідач за місцем поховання сина позивача - [PERSON] , встановлює гранітний пам`ятник, з використанням своїх матеріалів та устаткування. Оплата вказаних робіт здійснюється за договірною ціною, яка становить 32000 гривень (.с. 20-21). Як вбачається з матеріалів справи, а саме долучених фотокопій був виготовлений пам`ятник (а.с. 17-19). Статтею 11 ЦК України визначено що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі договору підряду, які регулюються положеннями ЦК України, а також ЗУ «Про захист прав споживачів» у їх системному зв`язку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Договір, за нормами п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. За договором підряду, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Підрядник, відповідно до ст. 839 ЦК України, зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Робота, виконана підрядником, згідно з положень ст. ст. 857-858 ЦК України, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються також і ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки його дія поширюється на відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Відповідно до положень ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Істотний недолік, відповідно до пунктів 12, 15 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відтак саме споживач повинен підтвердити дефект продукції та додати відповідні докази. Крім того позивач клопотань про призначення експертизи не заявляв, інших доказів у порядку, встановленому ЦПК України, на підтвердження своїх вимог не надав. Враховуючи наведені норми закону, дослідивши матеріали справи, суд вважає, у порушення вищевказаних положень закону матеріали справи не містять доказів про наявність у товарі (пам`ятнику) істотних недоліків, які виникли з вини відповідача і які роблять неможливим використання товару чи усунення цих недоліків. Крім того, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Оскільки договором між сторонами не було передбачено право на його розірвання, в тому числі і за згодою сторін, то при вирішенні питання щодо вказаного спору в межах заявлених вимог, підлягають застосуванню норми глави 53 ЦК України, які регулюють укладення, зміну і розірвання договору, що в подальшому повинно бути підставою для вирішення питання про стягнення з відповідача грошових коштів. Приймаючи до уваги те, що позивачем у позовній заяві не ставиться вимога про розірвання договору, тому, суд приходить до висновку про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання [PERSON] повернути кошти в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень за неякісно виготовлений товар з істотними недоліками та демонтувати неякісно виготовлений товар (пам`ятник) з істотними недоліками. Враховуючи наведені обставини та висновки у суду також відсутні підстави для задоволення похідних вимог про відшкодування моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів слід відмовити.

Outcome: dismissed