Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.12.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~CL1-280954, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1626701,69 грн. строком на 60 місяців терміном до 11.06.2025 року. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість перед АТ «Кредобанк» в сумі 176179 грн. 44 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.12.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~CL1-280954, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1626701,69 грн. строком на 60 місяців терміном до 11.06.2025 року (а.с.12-14). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, а саме 35 % річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору. Відповідно до п.6.1, 6.2. кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5826 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. За умовами п.7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 29.09.2021 року на адресу відповідача було направлено досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості (а.с.15). Станом на 11.10.2021 року заборгованість за Договором № CL-280954 від 12.06.2020 р., відповідачем не погашена, та становить 176179 грн. 44 коп., яка складається з: 149862 грн. 37\~коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 26317 грн. 07 коп. - сума заборгованості за відсотками; (а.с. 5). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно пункту 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. \~Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, оскільки позичальник умов кредитного договору щодо своєчасної сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів не виконував, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості. Стосовно стягнення суми з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 13% від ціни позову, та фіксовану суму у розмірі 1400 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу мiж сторонами разом із iншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збiр доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт i та їх вартості, що сплачена або підлягає сплатi вiдповiдною стороною або третьою особою. Однак, вимога позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки належного розрахунку правничої допомоги до суду позивачем не подано.

Outcome: partial