Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2021 шлюб зареєстрований 27.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 347, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із позивачем, яка здійснює їх догляд, займається їх виховання, а тому відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Проте, відповідач у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, не подав, а тому справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони з 27.06.2009 перебували у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 347. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка наявна в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка наявна в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка наявна в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Діти проживають разом з позивачем яка здійснює їх догляд, займається їх виховання. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 2, 4, ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Однак, визначаючи розмір стягнення, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір, а саме 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, не знаходить свого підтвердження, а тому, враховуючи принцип співмірності, обов`язок батька утримувати, як матір дитини, так і самих дітей, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача будуть достатніми для задоволення потреб матері дитини. До того ж, стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ј частки доходу [PERSON] , може поставити останнього у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки судовим наказом з нього вже стягнуто на користь позивача на утримання спільних дітей аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто коштів, які залишаться в розпорядженні відповідача, буде недостатньо для фінансування навіть додаткових витрат на дітей, що передбачено ст. 185 СК України. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих доказів та з урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про надання відповідачем утримання дружині в розмірі 1/6 частки його доходу. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908, 00 грн., На підставі викладеного,

Outcome: partial