Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за проживання у гуртожитку, яка утворилась за період з 01.12.2017 по 01.01.2021 в сумі 17 046,53 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Приватне акціонерне товариство «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] , на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства №1 від 09.04.2009, було надано право на проживання та користування кімнатою [ADDRESS] , шляхом видачі Ордеру на житлову площу в гуртожитку. У зв`язку з тим, що на момент прийняття спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства №1 від 09.04.2009, чинним законодавством України не було встановлено вимог щодо обов`язкового укладення договору найму жилого приміщення перед вселенням, договір найму жилого приміщення з [PERSON] не укладався. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 05.04.2017 та ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992, ПрАТ «КЕЗ «Транссигнал», на дошці оголошень, що розміщена на будівлі гуртожитку, було вивішено оголошення від 11.08.2018 про вимогу у підписанні договорів найму житлового приміщення у гуртожитку, яке відповідачем було проігноровано. Станом на даний час від відповідача до позивача не надходило будь-якої заяви, клопотання чи листа про намір укласти договір найму житлового приміщення у гуртожитку. Таким чином, відповідач ухиляється від свого обов`язку із підписання договору найму жилого приміщення. В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання по оплаті за житлово-комунальні послуги у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.12.2017 по 01.01.2021 в сумі 17 046,53 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 07.06.2021 від відповідача надійшов відзив у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне. Позивач не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження свого статусу у правовідносинах зі споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також не надав доказів встановлених з відповідачем правовідносин. Протягом всього часу проживання у гуртожитку відповідач добровільно та своєчасно сплачувала комунальні платежі, згідно наданих їй від імені позивача рахунків. Надана позивачем довідка по нарахуванню квартирної плати за проживання в гуртожитку не є належним доказом, оскільки в ній не відображено джерело походження та структура боргу, не надана інформація про вартісну базу нарахування боргу, а саме не вказані розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли протягом періоду нарахування боргу та підстави для їх застосування. Також позивачем не надано доказів на підтвердження законності надання відповідачу рахунків на оплату житлово-комунальних послуг та проведення по них будь-яких операцій. 10.06.2021 від відповідача надійшов другий відзив на позовну заяву, зміст відзиву щодо предмету доказування, є ідентичним попередньому відзиву. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2021 виправлено описку в ухвалі судді від 15.02.2021. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Київський електротехнічний завод «Транссигнал» (далі - ПрАТ «КЕЗ «Транссигнал»), попередня назва Відкрите акціонерне товариство «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», є балансоутримувачем гуртожитку за адресою [ADDRESS], згідно Наказу Міністерства транспорту України від 11.07.2001 року №439 «Про безоплатну передачу об`єктів соціально - культурного призначення господарським товариствам, що утворені в процесі корпоратизації державних підприємств об`єднання «Укрзалізпром», яким було передане у безоплатне користування на умовах повного господарського відання об`єкт побутового призначення гуртожиток за адресою [ADDRESS]. Відповідно до Положення про гуртожиток Приватного акціонерного товариства «Київський електротехнічний завод «Транссигнал», затвердженого наказом в.о. голови правління ПрАТ «КЕЗ «Транссигнал» від 26.06.2018 №115 (далі-Положення), ПрАТ «КЕЗ «Транссигнал» забезпечує адміністративне обслуговування, експлуатацію та ремонт гуртожитку, а також господарське утримання прибудинкової території. Положенням визначено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , призначений для проживання самотніх робітників, службовців та інших громадян в період їх роботи на цьому заводі. При необхідності, з дозволу правління та профспілкового комітету ПрАТ «КЕЗ «Транссигнал», виділяються окремі приміщення для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат та перебувають у відособленому користуванні сімей). Вбачається, що відповідачу [PERSON] на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства № 1 від 09.04.2009 було надано право на проживання та користування кімнатою [ADDRESS] , шляхом видачі Ордеру на житлову площу в гуртожитку. Згідно матеріалів справи, договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами укладено не було. Таким чином, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до ст.ст. 66-68 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 № 5464-Х, визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця. Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 3.7 Положення, робітники, службовці заводу та інші громадяни, які мешкають в гуртожитку зобов`язані своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги. Пунктом 5.1 Положення визначено, що особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні у строки, встановлені договором або законом. Також п. 5.11. Положення передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку та за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Згідно змісту позовної заяви, за час користування житлово-комунальними послугами у відповідача утворилась заборгованість по оплаті за проживання у гуртожитку (комунальні послуги, електроенергія, газопостачання, утримання гуртожитку та прибудинкової території) у розмірі 17 046,53 грн., на підтвердження чого позивачем надано до суду довідку по нарахуванню квартирної плати за проживання в гуртожитку. Відповідно до вказаної довідки вбачається, що за період з 2017 по 2020 відповідачу [PERSON] нараховано до сплати за житлово комунальні послуги 41869,70 (2017 рік - 1840,17, 2018 рік - 4415,71 грн., 2019 рік - 25185,35 грн., 2020 рік - 10428,47 грн.). Також з наданої позивачем довідки вбачається, що за вказаний період часу відповідачем частково здійснювалась оплата послуг на загальну суму 24823,17 грн. (2017 рік - 0 грн., 2018 рік - 2370,60 грн., 2019 рік - 10127,65 грн., 2020 рік - 12324,92 грн.). Відповідач у відзиві стверджує, що у неї відсутній борг за житлово-комунальні послуги за вказаний період часу, на підтвердження чого надає до суду рахунки на оплату та фіскальні чеки на оплату послуг за вказаними рахунками за період з 2017 по 2020 на загальну суму 31118,78 грн. Проаналізувавши надані сторонами докази вбачається, що за період з 01.12.2017 по 01.01.2021 відповідачу [PERSON] нараховано до сплати за житлово комунальні послуги 41869,70 грн. і за вказаний період часу відповідачем було сплачено на рахунок позивача грошові кошти в сумі 31118,78 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за період з 01.12.2017 по 01.01.2021 становить 10 750,92 грн. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, відповідно до чинного законодавства у відповідача існує обов`язок щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2017 по 01.01.2021 в сумі 10 750,92 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: partial