Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

В листопаді 2021 року до Деснянського районного суду м.Чернігова звернулась [PERSON] з позовом до Акціонерного товариство «Державний ощадний банк України», в якому просила суд визнати недійсним Іпотечний договір, укладений 23.05.2008 року між [PERSON] , [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України», предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивував тим, що вказаний договір порушує права позивача та не відповідає вимогам закону в наступному: 1) Майновий поручитель та боржник (позичальник) за основним зобов`язанням не можуть бути одночасно іпотекодателями та не є солідарними відповідачами (порушення ч.1 ст. 583 ЦК України та ст..1 Закону України «Про іпотеку»). 2)Предмет договору іпотеки порушує похідний характер договору іпотеки та є незаконним ( порушення ст..3 Закону України «Про іпотеку») 3)Предмет іпотеки не належить на праві власності жодному іпотекодавцю, не зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об`єкт права власності за жодним іпотекодавцем, тому не може бути відчужений жодним іпотекодавцем та на нього не може бути звернено стягнення відповідно до законодавства (порушення ч.1 ст.576 ЦК України і ст..5 Закону України «Про іпотеку») 4)Позивач [PERSON] не мала вільного волевиявлення та не надавала [PERSON] висловлену письмову та нотаріально посвідчену згоду на передачу в іпотеку спільного майна квартири в цілому (порушення ч.1 ст. 578 ЦК України і ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку») 5)При укладенні Договору іпотеки відповідач АТ «Ощадбанк» діяв недобросовісно з наміром порушити права та завдати шкоди позивачу [PERSON] , що є незаконним (порушення ч.2,3 ст.12 ЦК України) та Договір іпотеки ч.1 ст. 27 ЦК України визнаний нікчемний. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 09.12.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач проти задоволення позову заперечує, вказує, що Договір іпотеки відповідає вимог закону, вказує на той факт, що в 2012 році [PERSON] вже зверталась до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 23.05.2008 року, також просить суд застосувати строки позовної давності. Третьою особою [PERSON] надані письмові пояснення по суті позову, з яких вбачається, що вона просить суд позовні вимоги задовольнити. Третьою особою приватним нотарісом Музикою Л.І. надані письмові пояснення, з яких вбачається, що вона просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Яковлєвої Н.П. просив суд позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Музика Л.І. до суду не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Згідно ст..3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст..4 ЦПК України) Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Звертаючись з позовною заявою до суду позивач стверджує про той факт, що вона особисто ніколи не бачила, і їй раніше не надавався Договір відновлювальної кредитної лінії №117 від 23.05.2008 року, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] . Однак вказані доводи повністю спростовуються матеріалами цивільної справи № 2506/1685/2012 за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору іпотеки на 1/2 частину квартири, - треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Музика Людмила Іванівна, [PERSON] , Деснянська районна в м. Чернігові рада, в якій наявна копія вказаного Договору. Тобто, позивач уже в 2012 році знала про Договір відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до ст..1 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції чинній на момент укладення Договору іпотеки) іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції чинній на час укладення Договору іпотеки) передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно ч.1 ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Як вбачається з матеріалів справи та з матеріалів цивільної справи №2506/1685/2012 згідно п.1.1.укладеного між [PERSON] та відповідачем договору відновлювальної кредитної лінії № 117 від 23.05.2008 року, банк надав позичальнику кредит в сумі 208 860 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18 % річних , комісійних винагород та інших платежів в порядку , на умовах та в строки, визначені цим договором.Згідно п.1.2. вказаного договору, кредит надано на споживчі потреби. 23.05.2008 року позивач та третя особа [PERSON] уклали з ВАТ «Державний ощадний банк України» нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Музикою Л.І. іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 2388, за яким позивач як майновий поручитель позичальника [PERSON] , її матері, та [PERSON] в забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за договором відновлюваної кредитної лінії № 117 від 23.05.2008 року передали своє майно. Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки іпотекодавці передають в іпотеку предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям у рівних частках кожному на праві власності, що підтверджується такими документами : Ѕ частка належить [PERSON] не підставі Свідоцтва про право власності на житло, що видане 18.04.1996 року виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів згідно з рішенням №628 від 17.04.1996 року, зареєстровано в Чернігівському МБТІ в реєстровій книзі №15, номер запису - 9722; Ѕ частка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 21.01.2002 року за р.№3-191 [PERSON] державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори та угоди про розподіл спадкового майна, що видана 21.01.2002 року за р.№3-193 [PERSON] державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори . Предмет іпотеки значиться по Чернігівському МБТІ в низі №15, 186 за №9722, 16179. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно , а саме чотирикімнатна квартира [ADDRESS] ( п.1.2 Договору). [PERSON] 23.05. 2008 року приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Музиці Л.І., надана заява, в якій позивач зазначає, що у неї немає осіб, у котрих вона мала б одержувати згоду на передачу в іпотеку 1/2 частину спірної квартири (справа № 2506/1685/2012 а.с.155). Аналогічну заяву надала і [PERSON] (справа № 2506/1685/2012 а. с. 171). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2011 року було задоволено позов прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі ВАТ '' Державний ощадний банк України '' до [PERSON] про стягнення боргу та відповідно, стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ „Державний ощадний банк України" заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 229127 грн. 20 коп. Вказане заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04.04. 2012 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04. 2012 року було задоволено позов прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства '' Державний ощадний банк України'' до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 117 від 23.05. 2008 року в розмірі 252 833 грн. 98 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61, 2 кв. м, житловою площею 44, 4 кв. м, що належить [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині), шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі іпотечного договору від 23.05.2008 року) на прилюдних торгах з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 289 370 грн. При розгляді справи відповідачем заявлено про спливу строку позовної давності. Так, відповідач вказує, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позивач підписала договір іпотеки особисто 23.05.2008 року, а до суду з вказаним позовом звернулась в 2021 році. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено факту порушення її прав та норм законодавства.

Outcome: dismissed