Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.12.2020 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 44,40% за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 45518,87 грн., з яких 37447,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8071,65 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. ч. 1, 3 ст.\~509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що вбачається зі ст. 610 ЦК України. Як передбачено ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тому з огляду на зазначене можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач 10.12.2020 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 10.12.2020 року, [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному банківському сайті в мережі інтернет та які разом з пам`яткою клієнта та тарифами банку складають між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з паспортом споживчого кредиту, який підписано відповідачем 10.12.2020 року, [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, сплачуючи позивачу окрім іншого відсотки за користування кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором від 12.10.2020 станом на 25.10.2021 в загальному розмірі становить 45518,87 грн., з яких 37447,22 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8071,65 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.\~530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд констатує, що відповідачем не доведена та обставина, що вона не отримувала кошти. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписавши вказану анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, яка є складовою частиною кредитного договору, та довідку про умови кредитування позичальник [PERSON] відповідно до статей 626, 627, 628, 634\~ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, тобто взяла на себе відповідні зобов`язання. Саме до таких правових висновків щодо застосування норм права до вказаних правовідносин дійшов касаційний суд при аналогічних обставинах справи у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі N 284/157/20-ц, які суд враховує відповідно до ст. ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи наведене, оскільки сторонами було належним чином погоджені умови споживчого кредиту, зокрема: процентну ставку та порядок нарахування відсотків, позичальник отримав платіжну картку, за допомогою якої він користувався цим кредитом, то у даному випадку позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На виконання ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved