Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 13.02.2021р.; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу від 13.02.2021р.; копія рішення № 77 від 27.03.2002р. виконкому Ренійської міської ради Одеської області про дозвіл на перепланування квартири [ADDRESS] ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.10.2003р.; копія рішення № 190 від 31.05.2002р. виконкому Ренійської міської ради Одеської області про дозвіл на переобладнання квартири [ADDRESS] у комп`ютерну залу; копія технічного паспорту на нежиле приміщення, розташоване по [ADDRESS] , оформленого на ім`я відповідачки; копія договору купівлі-продажу від 13.10.2003р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] , діюча через свого представника [PERSON] , звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 13.02.2021 р. між нею та [PERSON] , [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належного відповідачці [PERSON] нежилого приміщення, розташованого по [ADDRESS] - за 330000 грн. 13.02.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на приміщення, ключі від нього, саму нерухомість в натурі. Тоді ж був оформлений акт прийому-передання нерухомості. У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за приміщенням, зробила там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на приміщення на себе позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передала продавцям обумовлену суму, продавці передали документи, нерухомість (приміщення) в натурі. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користується нежилим приміщенням за призначенням, доглядає за ним, сплачує всі комунальні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо приміщення та встановленні права на нього у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість за позивачкою. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивачка просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядається.

Outcome: approved