Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

30.11.2021 року [PERSON] (надалі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» (надалі - ТОВ «ТД «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ»/відповідач), в якому просить стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 25532,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 125919,36 грн. В обґрунтування позову зазначає, що працювала на посаді начальника виробництва у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» в період з 26.05.2020 року по 28.02.2021 року та знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». Згідно наказу № 28-к від 26.02.2021 року була звільнена з роботи відповідно до ч.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Однак, під час роботи на підприємстві заробітна плата їй належним чином не виплачувалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 25532,49 грн. Підтвердження факту існування заборгованості є лист Управління Держпраці у Полтавській області. Відмітила, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі, але всі звернення останнім проігноровані. В порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, в день звільнення відповідач не здійснив виплату належних коштів. Крім того, повний розрахунок з нею не проведено, не виплачена заробітна плата в повному обсязі та інші належні при звільненні суми і на дату подання позову, вони підлягають примусовому стягненню з відповідача. Крім того, в зв`язку з тим, що з нею не проведено повний розрахунок при звільненні та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 189 робочих дні, позивачка вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на момент звернення до суду складає 125919,36 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 666,24 грн. за період з 01.03.2021 року по 30.11.2021 року. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представником відповідача «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» подано відзив на позов, в якому він просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог, а в іншій частині - відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Так, вказано, що остання в період з 26 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року працювала у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». 28 лютого 2021 року позивачка в порядку ст.36 КЗпП України звільнилася з роботи за власним бажанням. Свої заперечення представник відповідача мотивував тим, що на момент звільнення [PERSON] були нараховані кошти, які належні їй до виплати, в розмірі 25532,49 грн. Щодо строків розрахунку з [PERSON] при її звільненні виплати належних [PERSON] зазначає наступне. Так, згідно запису в трудовій книжці та витягу з наказу №28-К від 26.02.2021 року «Про звільнення з роботи», копії яких долучені позивачкою до позовної заяви, [PERSON] звільнена з роботи з 28.02.2021 року, тобто останнім днем її роботи є 28.02.2021 року. Згідно витягу табелю обліку робочого часу по адмінперсоналу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» за лютий 2021 рік останній робочий день позивачки - 26 лютого 2021 року, а у період з 27.02.2021 року по 28.02.2021 року, включно, вона була вихідною. Тобто, в день звільнення (28.02.2021 року) вона не працювала та вимог про розрахунок перед відповідачем не ставила. Докази іншого позивачкою не надані та в матеріалах справи відсутні. Позивачка до відповідача із заявою з вимогою про проведення з нею розрахунку не зверталася, тому, відповідно, і зобов`язання у останнього з виплати [PERSON] належних сум в розумінні трудового законодавства не настало. А відтак, вважає, що позовні вимоги у розумінні ст.117 КЗпП України не підлягають задоволенню, адже головною умовою у даному випадку є невиплата належних працівникові сум при звільнені з вини власника у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, а не як в даному випадку за наявності вини самого працівника (непред`явлення вимоги про розрахунок та нез`явлення для отримання коштів). В своїх запереченнях представник посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, відповідно до яких, у випадку, якщо працівник у день звільнення не працював та вимог про розрахунок не ставив, звернення працівника з вимогою про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України, слід вважати його звернення до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення. Так, представник відповідача зазначає, що [PERSON] у день звільнення не працювала та не ставила вимог перед Товариством про проведення остаточного розрахунку при звільненні, аж до моменту отримання позовної заяви відповідачем, що, відповідно, не спростовується жодним доказом наявним в матеріалах справи. Звернено увагу суду, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» суму невиплаченої заробітної плати не оспорює, від її виплати не відмовляється, вина Товариства у невиплаті належних позивачу сум при звільненні відсутня, більше того, вказані кошти не виплачені з вини самої позивачки, а тому, вважає, що в даній справі відсутній предмет спору, тому провадження по справі підлягає закриттю. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначено наступне. Так, в позовні заяві [PERSON] просить стягнути середній заробіток за період, починаючи з дня її звільнення. Посилаючись та висновки, що містяться у згаданій постанові Верховного Суду, представник відповідача вважає, що строк затримки розрахунку із [PERSON] слід починати обраховувати не починаючи з дня її звільнення, а починаючи з дати отримання відповідачем копії позовної заяви - 14.12.2021 року. Відтак, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 28.02.2021 року по 14.12.2021 року. Щодо розміру середньоденного заробітку [PERSON] зазначено наступне. Так, згідно позовної заяви позивачка зазначає, що розмір її середньоденного заробітку складає 666,24 грн. Проте, жодних розрахунків вказаного розміру середньоденного заробітку позивачкою до суду не надано та в позовній заяві не зазначено, що свідчить про те, що вказаний розмір середньоденного заробітку є припущенням позивачки, а рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмічено, що порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обпилення середньої заробітної плати», за ч.3 п.2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи , що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Враховуючи, що позивачка була звільнена 28.02.2021 року, то до розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку беруться показники за два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто грудень 2020 року та січень 2021 року. Відповідно до розрахункових листків [PERSON] за грудень 2020 рік та січень 2021 рік та витягів з табелів обліку робочого часу по адмінперсоналу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» за грудень 2020 року та січень 2021 року по [PERSON] кількість відпрацьованих робочих днів складає: в грудні 2020 року - 12 днів, в січні 2021 року - 19 днів. За відпрацьовані за вищевказані робочі дні позивачці нараховано заробітну плату згідно її окладу в розмірах: за грудень 2020 року - 5788,98 грн., за січень 2021 року - 3774,83 грн. (решта 2314,47 в грудні 2020 року та 5685,53 грн. в січні 2021 року - одноразова допомога в період епідемії COVID-19, яка надавалась державою в розмірі по 8000 грн.). Отже. Розмір середньоденного заробітку позивачки складає 308,51 грн. = (5788,98 грн. + 3774,83 грн.) : (12 днів + 19 днів). Разом з тим, вважає, що навіть якщо керуватися логікою позивачки про те, що до розрахунку середньоденного заробітку має включатись і одноразова допомога в період епідемії COVID-19, яка надавалась державою в розмірі по 8000 грн., то розмір середньоденного заробітку позивачки складає 566,58 грн. = (5788,98+3774,83 грн. + 8000 грн. ) : (12 днів + 19 днів), що є значно меншим розміром середньоденного заробітку позивачки, ніж указано нею у позовній заяві (666,24 грн.). Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку [PERSON] зазначено, що, згідно позовної заяви позивачка просить стягнути з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» на її користь середній заробіток за період, починаючи з дня її звільнення, який на її думку, на момент подання заяви складає 125919,36 грн. Проте, як уже зазначено вище, вказана сума середнього заробітку обрахована позивачкою виходячи із неправильного розміру середньоденного заробітку позивачки і за неправильний період. Разом з тим, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ», просить врахувати, що даний розмір заборгованості повинен бути пропорційним та справедливим. Посилаючись на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду №370/1754/15-ц від 25.03.2020 року та №761/9584/15-ц від 26.06.2019 року, вказано, що позивачка не зверталася до відповідача з вимогою про відповідні виплати починаючи з кінця лютого 2021 року, реалізувавши таке своє право лише у кінці листопада 2021 року, тобто через дев`ять місяців з моменту звільнення, звернувшись в суд з відповідним позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Звернено увагу суду, що обсяг відповідальності ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» не відповідає принципу співмірності з допущеним ним правопорушенням щодо затримки виплати позивачці заробітної плати, яка складає 25532,49 грн. із стягненням, яке просить позивачка, 125919,36 грн. суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якої є більшим майже в п`ять раз. Враховуючи викладене, просив закрити провадження в справі в частині стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у зв`язку з відсутністю предмету спору, та відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» середнього заробітку за період з 28.02.2021 року по 14.12.2021 року. В поданій до суду відповіді на відзив позивачка [PERSON] не погодилася з позицією відповідача щодо того, що вона з письмовою вимогою про проведення з нею розрахунку до ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» не зверталася і про цю вимогу відповідачці стало відомо лише при отриманні позовної заяви. Зокрема, позивачка стверджує, що зверталася у відділ кадрів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» з вимогою провести з нею повний розрахунок стосовно заборгованості по заробітній платі, як усно, так і письмово, однак отримала відповідь, що на той час коштів у підприємства не було, і письмову заяву з цього приводу у неї не прийняли . Від керівництва підприємства вона отримувала лише обіцянки стосовно виплати заборгованості по заробітній платі, що стало причиною її звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, зауважила, що крім звернення до відповідача з приводу розрахунку з нею по заборгованості по заробітній платі, вона зверталася письмово до правоохоронних органів з відповідною заявою. Просила позовні вимоги задовольнити в повному об`ємі, а судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданих до суду заявах вона та її представник, адвокат Спеціальний С.П., просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути із ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 25532,49 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 125919,36 грн., судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. покласти на відповідача. Представник відповідача ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За положеннями ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Так, судом встановлено, що згідно записів трудової книжки [PERSON] , серії [NUMBER] , та витягув з наказів [PERSON] , позивачку по справі, 26.05.2020 року прийнято на роботу в ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» начальником виробництва в підрозділ Адмінперсонал (Бе) згідно наказу №47-К від 25.05.2020 року. На підставі наказу №28-К від 26.02.2021 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. При звільненні з позивачкою не було проведено остаточний розрахунок, який не проведено і на дату ухвалення рішення по даній цивільній справі. Згідно даних розрахункового листка за лютий 2021 року та даних довідки, наданих відповідачем, вбачається що станом на 20.01.2022 року борг ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» з виплати заробітної плати позивачці на кінець лютого місяця 2021 року становить 25532,49 грн. Наявність вказаного розміру заборгованості з виплати заробітної плати позивачці визнається представником відповідача, тому в силу ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Таким чином, заборгованість відповідача по заробітній платі складає 25532,49 грн. В зв`язку з цим вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в зазначеному розмірі. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення суд виходить з наступного. Так, позивачка вказує, що оскільки з нею не проведено повний розрахунок при звільненні та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 189 робочих дні (за період з 01.03.2021 року по 30.11.2021 року), вважає, що з відповідача підлягає стягненню, відповідно до ст.117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 125919,36 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 666,24 грн. З таким розрахунком суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.04.2019 р. у справі № 607/14495/16-ц, проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, зазначив, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Крім того, при вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 27.01.2020 року у справі №682/3060/16-ц, згідно яких ураховуючи зазначені положення законодавства України, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). Так, як вже встановлено судом, [PERSON] , позивачку по справі, звільнено 28.02.2021 року. У день звільнення остання не працювала, що підтверджується даними Табелю обліку використання робочого часу за лютий місяць 2021 року по адмінперсоналу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». Позивачка заявила вимогу про стягнення належних їй сум з моменту звільнення. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача. Представник відповідача стверджує, що [PERSON] не ставила вимог перед Товариством про проведення остаточного розрахунку при звільненні, аж до моменту отримання позовної заяви відповідачем. Вказані обставини не спростовані ні позивачкою, ні матеріалами справи. Відтак, строк затримки розрахунку із [PERSON] слід починати обраховувати не починаючи з дня її звільнення, як вказує позивачка, а починаючи з дати отримання відповідачем копії позовної заяви - 14 грудня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Приймаючи рішення, суд акцентує увагу на позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень та ненадання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачці розрахункових сум у зв`язку із її звільненням з метою надання оцінки наявності або відсутності вини підприємства для підтвердження або спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст.117 КЗпП України. Крім того, суд зауважує, що навіть після пред`явлення позивачкою вимоги про розрахунок (в даному випадку звернення працівника [PERSON] , яка у день звільнення не працювала, до суду з позовом про стягнення сум, які належать їй до виплати від Товариства станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» не здійснив виплату всіх сум, які їй належать в строк, встановлений ст.116 КЗпП України, що є підставою для відповідальність відповідача на підставі статті 117 КЗпП України. Середній заробіток працівника за затримку розрахунку при звільненні визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п.п.2,3,8 Постанови cередня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Так, суд враховує, що [PERSON] була звільнена 28.02.2021 року, то для розрахунку суд бере заробітну плату за останні відпрацьовані позивачкою місяці перед звільненням, тобто за січень 2021 та грудень 2020 року. Розмір заробітної плати [PERSON] за грудень 2020 року склав 8103,45 грн., а за січень 2021 року - 9460,36 грн., що підтверджується даними Довідки по нараховану та виплачену суму заробітної палати [PERSON] та даними розрахункових листків за грудень 2020 року та за січень 2021 року. Разом з тим, згідно даних розрахункових листків, [PERSON] в грудні 2020 року та в січня 2021 року виплачено 2314,47 грн. та 5685,53 грн., відповідно, одноразової допомоги в період епідемії COVID-19, тому такі одноразові виплати, відповідно пп.б п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються. За грудень 2020 року та січень 2021 року [PERSON] фактично відпрацювала 12 та 19 робочих днів, відповідно, що підтверджується даними Табелів обліку використання робочого часу за грудень місяць 2020 року та січень місяць 2021 року по адмінперсоналу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ». Отже, розмір середньоденної заробітної плати складає 308,51 грн. ((8103,45грн.-2314,47грн.) +(9460,36грн.-5685,53грн.)/12+19 днів=308,51грн.). [PERSON] було звільнено з роботи 28 лютого 2021 року, а повний розрахунок по заробітній платі з нею не було проведено на момент постановлення судом рішення у даній справі, час затримки розрахунку при звільненні позивачки починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача - отримання відповідачем копії позовної заяви (14 грудня 2021 року), тому кількість днів затримки розрахунку при звільненні, на думку суду, становить 43 робочих днів (грудень 2021 року - 13, січень 2022 року - 19, лютий 2022 року - 11). Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 13265,93 грн. (308,51грн.х 43 дні = 13265,93 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІЛОГІР`Я МОЛОКОПРОДУКТ» на користь держави підлягає 908,00 грн. судового збору та на користь позивачки 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial