Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди. 31.01.2022 року представник відповідача-2 - адвокат Червінчик Є.Е., засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою\~ про винесення додаткового рішення. В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПОСП «Сидори». Зазначив, що в зв`язку з розглядом справи, відповідач-2 поніс витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., оскільки договором про надання правової допомоги передбачено розмір винагороди у вигляді фіксованої суми, він не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Просив ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. 18.02.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника ПОСП «Сидори» - адвоката Цой Д.С., про розгляд справи за відсутності позивача та його уповноваженого представника. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022 року відмовлено у задоволенні позову Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позов від 30.01.2022 року за вх. № 46353 представником відповідача-2 зазначено про орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 15 000 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява представника відповідача-2 - адвоката Червінчика Є.Е., про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 31.01.2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом зі штрих-кодом АТ «Укрпошта», тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 26.01.2022 року. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови в позові. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05.07.2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до позиції, зазначеній в постанові Касаційного господарського суду від 23.02.2021 року по справі № 922/2503/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесення відповідачем-2 витрат на професійну правничу допомогу, надано до суду копії наступних документів: 1) договір про надання правової допомоги № б/н від 27.11.2020 року, укладений між адвокатом Червінчиком Є.Е. та ТОВ "Еліта"; 2) додаткова угода до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.11.2021 року, укладена 27.11.2020 року; 3) акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.11.2020 року, складений 28.01.2022 року; В матеріалах справи також містяться копії наступних документів: ордер від 30.11.2020 року про надання адвокатом Червінчиком Є.Е. клієнту ТОВ "Еліта-2010" послуг на підставі договору № б/н від 27.11.2020 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5720/10 від 08.07.2016 року. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги № б/н від 27.11.2020 року адвокат та ТОВ "Еліта-2010" домовились про надання клієнту правової допомоги. З додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.11.2020 року вбачається, що правова допомога надається в рамках справи № 357/8991/18, за яку відповідач-1 сплачує гонорар в розмірі 15 000 грн. З наданого акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.11.2020 року, складеного 28.01.2022 року, вбачається про надання послуг на суму 15 000 грн. Отже, розподіляючи витрати, понесені відповідачем-2 на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази подані представником відповідача-2, є підставою для їх відшкодування, адже цей розмір погоджений сторонами, доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Підстав для зменшення судових витрат, судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем-2 витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved