Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. У грудні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач надає послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, як власник квартири, споживав житлово-комунальні послуги, однак у нього утворилася заборгованість за комунальні послуги у розмірі 14903 гривні 15 копійок. Оскільки несплачена заборгованість завдає товариству збитків, позивачем нараховуються інфляційні втрати у розмірі 1278 гривень 81 копійка та 3 % річних у розмірі 464 гривні 56 копійок. Тому позивач просить суд стягнути заборгованість у загальному розмірі 16646 гривень 52 копійки та сплачений судовий збір. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Щепанська Д.В. направила до суду заяву, якою підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити у повному обсязі, розгляд цивільної справи просив здійснити за її відсутності. Відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, у судовому засіданні визнав позов. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 12 січня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39). IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с.28-30). Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 25.02.2019 №130 були товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» встановлені тарифи на теплову енергію, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для потреб споживачів багатоквартирного будинку по [ADDRESS] (а.с.18-19). Між ТОВ «Перший український експертний центр» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] в особі [PERSON] був укладений договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29.04.2020 (а.с.10-16). Додатком №1 до цього Договору визначена ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком для житлових та нежитлових приміщень (а.с.17), відповідно до якого ціна на послугу за адресою: [ADDRESS] складає 8,98 грн за 1 кв.м. З розрахунку заборгованості за комунальні послуги на 22.11.2021 (а.с.7-8) судом встановлено, що [PERSON] , власник квартири [ADDRESS] має борг у розмірі 14903 гривні 15 копійок. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за спожиті комунальні послуги товариством боржнику нараховані 3% річних 464 гривні 56 копійок, інфляційні втрати 1278 гривень 81 копійка, що підтверджується відповідним розрахунком, правильність якого перевірена судом (а.с.9). V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку", витрати на управління багатоквартирним будинком у тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку" визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Згідно з п.8 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний договір про надання комунальних послуг - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Відповідно до ч.4 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. Такою уповноваженою особою може бути: управитель багатоквартирного будинку; уповноважений орган управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; правління житлово-будівельного кооперативу. У разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] був укладений колективний договір про надання комунальних послуг, який є обов`язковим для усіх співвласників цього будинку. Відповідач, як власник однієї з квартир в будинку, отримував комунальні послуги, які надавалися позивачем. Доказів на спростування цього суду не надано. Тому, у відповідача виник обов`язок зі сплати за отримані комунальні послуги, а також грошових коштів, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. [PERSON] ухиляється від добровільної сплати заборгованості, що підтвердив сам відповідач у судовому засіданні, визнавши позов. Позивачем при зверненні до суду надано розрахунок заборгованості відповідача, відповідно до якого борг [PERSON] складає 14903 гривні 15 копійок, а також 3% річних у розмірі 464 гривні 56 копійок, інфляційних втрат у розмірі 1278 гривень 81 копійка. Отже, належить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість у загальному розмірі 16646 гривень 52 копійки. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ТОВ «Перший український експертний центр» судового збору, що становить 1135,00 грн (а.с.6), а також стягнути інші 50 відсотків сплаченого ним судового збору з відповідача, що становить також 1135,00 грн.

Outcome: approved