Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

20.10.2021 року [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В наступний час в будинку зареєстровано [PERSON] , який з 2014 року не проживає в будинку, комунальні послуги не сплачує , господарством не займається, його речей в будинку не має. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 листопада 2022 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду на 10 грудня 2021 року (а.с.14-15) Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 31 січня 2022 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є повідомлення, заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності суду не надав. З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 04 квітня 2009 року, зареєстрованого за № 1068 та посвідченого нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко В.Л. та згідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 7163993 від 04 квітня 2009 року, [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідно до довідки про місце реєстрації наданої виконавчим комітетом Дружківської міської ради № 8389/160/1242/1-21 від 28 жовтня 2021 року , [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с13). Згідно до довідки № 1966 від 06 жовтня 2021 року виданої адміністрацією муніципальної освіти Північне Чорного району Тульської області громадянинові [PERSON] , [INFO] , він дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 26 червня 2017 року до наступного часу (а.с.8). Згідно акту обстеження голови територіального комітету "Перемога" Коваленко Т.І. від 18 жовтня 2021 року встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не проживає з 2014 року та по наступний час за адресою [ADDRESS] , оскільки проживає та працює у Росії (а.с.9) Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається, що відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надав доказів утримання або відмови позивача у прийнятті участі відповідача в утриманні спірного жилого приміщення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] був відсутній у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення ним з боку [PERSON] перешкод у користування житлом ним суду також не надано. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved