Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У травні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було розірвано. Від даного шлюбу у них народилися донька [PERSON] та син [PERSON] , які після розпаду сім`ї повністю перебувають на утриманні [PERSON] , оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 6 000,00 грн, щомісячно до досягнення ними повноліття. 14.05.2021 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Кузнецовій В.В. Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 03.08.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивач 8 000,00 грн на утримання неповнолітніх дітей. Розпорядженням керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 № 510/21 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. 15.11.2021 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А. 17.11.2021 ухвалою суду справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до провадження. 18.11.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення, відповідно до яких відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково в сумі 4 026,00 грн. Відповідач зазначає, що викладені позивачем у позові обставини не відповідають дійсності та не підтвердженні належними доказами. Відповідач стверджує, що надає фінансову підтримку своїм дітям та робить все можливе, аби його діти мали високий рівень життя, а намагання позивача звести його старання нанівець та посіяти між ними ворожнечу йому не зрозумілі. Окрім того, [PERSON] є тимчасово безробітним, що підтверджується довідкою від 26.10.2021, виданою Львівським міським центром зайнятості. Разом з цим, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.201 у справі № 522/8371/19 відповідач сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2 000,00 грн. За таких обставин, стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 8 000,00 грн з відповідача є завищеною сумою та не відповідає потребам дітей, рівню його доходу та прожитковому рівню дитини відповідного віку, а тому відповідач просить суд задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 013,00 грн на утримання [PERSON] та 2 013,00 грн на утримання [PERSON] щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні 08.02.2022 представник позивача просив суд залишити заяву про збільшення позовних вимог без розгляду та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей по 2 000,00 грн на кожного. Представник відповідача підтримав подані раніше до суду пояснення. Протокольною ухвалою суду від 08.02.2022 задоволено клопотання представника відповідача та залишено заяву про збільшення позовних вимог без розгляду. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] Київським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.201 у справі № 523/13525/20 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилися донька [PERSON] (свідоцтво про народження від 23.09.2016, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області) та 23.05.2018 син [PERSON] (свідоцтво про народження від 25.05.2018, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), які проживають разом з матір`ю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виконуючи вимоги вище наведених положень, судом встановлено, що згідно довідки від 26.10.2021 № 3815, виданої Львівським міським центром зайнятості [PERSON] перебуває на обліку як безробітній з 25.10.2021. За таких обставин, суд дійшов висновку, що офіційного джерела доходу у [PERSON] немає. Поряд з цим судом враховано, що відповідач згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 у справі № 522/8371/19 сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2 000,00 грн. Водночас, відповідач готовий сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн щомісячно на двох дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2022 становить 2 100,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2022 у розмірі 2 100,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме 6 000,00 грн є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності та врахувавши часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів у сумі 2 000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Окрім того, судом встановлено, що в ході розгляду справи між сторонами було досягнуто згоди щодо розміру аліментів в сумі 4 000,00 грн, а відтак між сторонами відсутній спір в частині вимог про стягнення аліментів у сумі 2 000,00 грн, в зв`язку з чим провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн.

Outcome: approved