Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є військовослужбовцем, являється учасником бойових дій. До 05.05.2021 йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1491 грн. Відповідач повинен був виплатити йому разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 8845 грн. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням раніше виплаченої суми. Зазначає, що такими діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а саме зазнав стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого було погане самопочуття, пригнічений настрій, що є підставою для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 84 000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням але без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Відповідачем в зазначений строк направлено до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позовні вимоги не визнають та просили відмовити в їх задоволення, оскільки позивачем не надано жодних допустимих, належних та достовірних доказів, що діями Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат йому була заподіяна моральна шкода у певному розмірі. При цьому зазначили, що відповідач взагалі не вступав у безпосередні відносини з позивачем щодо виплати йому допомоги. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням раніше виплаченої суми. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57). Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 84 000 гривень позивач пов`язував зі стражданнями та приниженнями, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а саме зазнав стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні емоції . Постільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 визнано протиправною бездіяльність відповідача, отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди, як таку що була завдана. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то позивач зазнав негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд вважає, що з урахуванням вразливого стану позивача як учасника бойових дій, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості. У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Суд бере до уваги, що позивач не отримав в повному обсязі грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складало 8845 грн. Ним була отримана сума 1491 грн. Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду і рішенням даного суду було зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми допомоги. Отже, встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити невиплачену суму коштів, суд вважає достатньою сатисфакцією для відновлення прав позивача. Суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача, тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем. Суд бере до уваги також і те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.09.2021, хоч із затримкою, але були захищені права позивача. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що з огляду на обставини справи справедливим буде присудження відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, п. 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст.41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно правових висновків, викладених у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial