Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

04.01.2022 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2021 він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, за умовами якого останній зобов`язувався в термін до 12.06.2021 передати йому тротуарну плитку (цегла жовта, коричнева, сіра, бордюри та відливи у погодженій кількості) на загальну суму 65505 грн. Цього ж дня він в якості попередньої оплати за договором купівлі-продажу сплатив [PERSON] грошові кошти в сумі 33200 грн. На виконання умов вказаного договору 08.06.2021 відповідачем була частково поставлена тротуарна плитка на суму 30642 грн, після чого він оплатив відповідачу залишок вартості тротуарної плитки в розмірі 32305 грн. Однак, в порушення умов договору купівлі-продажу [PERSON] у строк до 12.06.2021 тротуарну плитку позивачу не доставив, на його неодноразові звернення відкладав терміни доставки. Він та його дружина постійно телефонували до відповідача, їздили за місцем його підприємницької діяльності в м. Суми, під час кожної розмови відповідач обіцяв невідкладно доставити плитку, однак жодного разу обіцянку не виконав. Крім того, 06.08.2021 [PERSON] надав розписку, в якій зобов`язувався за свій рахунок доставити позивачу плитку в об`ємі 177 м.кв., вказані зобов`язання відповідач в черговий раз не виконав. В подальшому стало відомо, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.07.2021 [PERSON] припинив підприємницьку діяльність. 11.11.2021 він направив [PERSON] письмову вимогу, в якій просив виконати зобов`язання по передачі оплаченого товару до 16.11.2021 та повідомив, що у разі його невиконання договір купівлі-продажу від 31.05.2021 буде розірвано в односторонньому порядку з вимогою в термін до 20.11.2021 відшкодувати збитки в розмірі попередньої оплати за товар в сумі 34863 грн. На вказану вимогу відповідач не відреагував. Зазначає, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, що призвели до погіршення психо-емоційного стану. Тому просить розірвати договір купівлі-продажу №31/05 від 31.05.2021, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки за неналежне виконання зобов`язань по передачі тротуарної плитки в сумі 34863 грн, 3 % річних в сумі 108,89 грн, інфляційні збитки за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 21.11.2021 по 30.11.2021 в розмірі 92,33 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Установлено, що 31.05.2021 між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №31/05, за умовами якого продавець зобов`язувався передати у власність покупця, а покупець належним чином прийняти і оплатити наступний товар (плитка тротуарна): цегла жовта 13 кв.м на суму 2795 грн, цегла коричнева 18 кв.м на суму 3870 грн, цегла сіра 310 кв.м на суму 54250 грн, бордюр в кількості 120 штук на суму 3600 грн, відлив в кількості 33 штуки на суму 990 грн. Вартість всієї партії товару складає 65550 грн (а.с. 9). Згідно з п. 2.1. договору купівлі-продажу строк поставки - 12.06.2021. Відповідно до п. 3.4 договору купівлі-продажу підписаний договір набирає чинності 31.05.2021 і діє до 31.12.2021 або до повного його виконання. З квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.05.2021 вбачається, що [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] за тротуарну плитку 33200 грн (а.с. 10). Відповідно до видаткової накладної №97/63 від 08.06.2021 ФОП [PERSON] було відпущено, а [PERSON] одержано: бордюри «Відлив» в кількості 33 штук на суму 990 грн, плитку тротуарну «Цегла жовта» в кількості 550 штук на суму 2365 грн, плитку тротуарну «Цегла коричнева» в кількості 640 штук на суму 2752 грн та плитку тротуарну «Цегла сіра» в кількості 7010 штук на суму 24535 грн, а всього одержано на суму 30642 грн (а.с. 11). 08.06.2021 відповідно до квитанції до прибуткового ордера №8/06 ФОП [PERSON] прийнято від [PERSON] на підставі договору №31/05 від 31.05.2021 за тротуарну плитку 32305 грн (а.с. 12). Згідно розписки від 06.08.2021 [PERSON] зобов`язався доставити за свій рахунок плитку в об`ємі 177 м2 по адресу: м. Охтирка, вул. Революції, 46 до 10.08.2021 (а.с. 13). 11.11.2021 позивачем на адресу ФОП [PERSON] була надіслана вимога про проведення поставки у визначений термін та про відмову від прийняття виконання, в якій вимагалося в термін до 16.11.2021 виконати зобов`язання в частині доставки тротуарної плитки відповідно до умов договору №31/05 від 31.05.2021 за власний рахунок. Одночасно повідомлено, що при не проведенні поставки тротуарної плитки в кількості та асортименті відповідно до умов договору, з 17.11.2021 позивач розриває договір купівлі-продажу №31/05 від 31.05.2021 та відмовляється від прийняття його виконання (від отримання плитки) та вимагає в термін до 20.11.2021 відшкодувати йому збитки у розмірі проведеної попередньої оплати за товар, доставка якого не була здійснена, на загальну суму 34863 грн (а.с.14-15). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.12.2021 вбачається, що 08.07.2021 здійснена державна реєстрація про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] (а.с. 16-17). Свідок [PERSON] , яка доводиться позивачу дружиною, суду пояснила, що в мережі Інтернет знайшли підприємця, який продавав тротуарну плитку, домовилися про купівлю-продаж, про що уклали договір. Відповідач сказав, що привезе першу половину плитки. Вони сплатили кошти, продавець виписав квитанцію. Через 10 днів відповідач привіз частину плитки, отримав кошти за другу половину товару, який до цього часу не поставив. Відповідач постійно відтерміновував дату поставки. Вони навіть самостійно винаймали автомобіль для того, щоб перевезти плитку, однак відповідач повідомив, що відвантажити товар не зможе, тому прийшлось повернутися. У вересні 2021 року вони звернулися до поліції з заявою про вчинення шахрайських дій, так як фактично плитки не було, однак відомості до ЄРДР не були внесені. [PERSON] написав розписку про поставку плитки, однак плитку не привіз. На адресу відповідача надсилали вимогу про поставку плитки до 16.10.2021 або повернення коштів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини згідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 2 ст.\~651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст.\~653\~ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 5 ст.\~653\~ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконав, сплатив за товар 65505 грн, тобто оплатив товар в повному обсязі. Однак відповідачем було відпущено товар лише на суму 30642 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору купівлі-продажу, який був укладений між ним та позивачем 31.05.2021, а саме не передав у строк визначений в договорі у власність позивача частину товару (тротуарну плитку) на суму 34863 грн, такий договір має бути розірваний, а 34863 грн повернуті позивачу. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню заявлені позивачем інфляційні витрати в сумі 92,33 грн та 3% річних в сумі 108,89 грн за прострочку відповідачем свого зобов`язання. Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди суд виходить з такого. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167\~ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Пункт 5 ч. 1 ст. 4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Закон про захист прав споживачів не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю. Аналогічні висновки висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19). Вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, він став дратівливим, погано спить, відчуває свою вину перед сім`єю, що довірився відповідачу, соромиться своєї безпорадності у вирішенні даного питання. З огляду на викладене, беручи до уваги характер, глибину і тривалість фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 3000 грн, який відповідає принципам справедливості, виваженості та розумності. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial