Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 жовтня 2012 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено актовий запис № 388 від 13 жовтня 2012 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач вказала, що у шлюбі вони прожили до кінця 2016 року. До реєстрації шлюбу в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , а вже в шлюбі в них народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила також, що з відповідачем у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаємопорозуміння та втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства вони не ведуть. У позовній заяві позивачка також вказала, що подальше проживання у шлюбі із відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала заяву в якій просила розглянути справу за наявними матеріалами без її участі та задовольнити їх в повному обсязі. До своєї заяви додала нотаріально посвідчену згоду відповідача на розлучення, в якій останній зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає повністю, підтверджує, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.02.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що 13.10.2012 року зроблено актовий запис № 388. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження від 10.03.2017 року серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження від 10.03.2017 року серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження від 10.03.2017 року серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають із батьком та перебувають на його утриманні на території Словацької Республіки. Як встановлено в ході розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося, між ними стали виникати конфлікти та сварки, позивачка та відповідач мають різні погляди на життя. Шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved