Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

11 січня 2022 року позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 21 вересня 2013 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на життя та життєві цінності, різні підходи щодо вирішення життєвих ситуацій. Примирення між ними не можливе, оскільки майбутнє їх відносин є безперспективним. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинилися з 10.11.2018, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Питання щодо місця проживання та подальшого виховання їх неповнолітнього сина ними вирішено добровільно, син залишається проживати з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є їх сумісною власністю, у них не виникає. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 475, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Заможненською сільською радою Глобинського району Полтавської області 28 листопада 2013 року. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved