Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши про те, що 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. за зверненням АТ «Банк Форвард» вчинено виконавчий напис №1914, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №91994134 від 26.09.2011, укладеним між позивачем та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є відповідач. Загальний розмір стягнення за виконавчим написом склав 30 193 грн.63 коп. За заявою відповідача за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. відкрито виконавче провадження №60604436, яке 15.01.2021 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням. В результаті виконавчих дій з позивача за виконавчим написом нотаріуса з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження стягнуто 35 212 грн.93 коп. Посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом без додержання порядку вчинення нотаріальних дій, у відсутність документів, що підтверджують безспірність вимоги, після спливу трирічного строку позовної давності просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь безпідставно стягнуті грошові кошти за виконавчим написом з урахуванням стягнутої основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Ухвалою судді від 23 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У визначений судом строк від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 31 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» копію кредитного договору № 91994134 від 26.09.2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт»; від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги копію заяви АТ «БАНК ФОРВАРД» про вчинення виконавчого напису за №1914 від 30.08.2019 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №91994134 від 26.09.2011 року та додані до неї документи. 15 липня 2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. надійшли витребувані документи: копія виконавчого напису №1914 від 30.08.2019 та документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис. 20 липня 2021 року від Акціонерного товариства «Банк Форвард» надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача посилається на те, що між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] 23.09.2011 року був укладений Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] . Позивач зобов`язалась у випадку отримання кредитів в рамках Договору погашати такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені тарифами банку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, разом з цим, позивач свої зобов`язання виконувала неналежним чином внаслідок чого в неї виникла заборгованість. За умовами договору банк має право на власний розсуд визначити момент витребування від клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом направлення клієнту заключного рахунку-виписки. Так, 21.01.2018 року позивачу було направлено заключний рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про карту в сумі 30 543 грн. 63 коп., проте клієнтом вказана заборгованість не погашена. Зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. із додержанням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 на підставі документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Так, банком при звернення до приватного нотаріуса було надано всі передбачені законом документи за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відтак виконавчий напис вчинено з додержанням вимог законодавства. Посилаючись на те, що позивачем в свою чергу не надано жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості чи заборгованості у іншому розмірі ніж вказана у виконавчому написі на час його вчинення представник відповідача зазначає, що підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відсутні. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України представник відповідача посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах по справам №6-122 цс 14 від 24.09.2014 року, №3-129гс14 від 14.10.2014, №3-11 гс 15 від 25.02.2015 р, 36-3090 цс 15 від 02.02.2016 зазначив, що застосування вказаної норми не підлягає до відносин, які виникли на підставі договору. Крім цього, грошові кошти які стягнуті з позивача в порядку виконавчого провадження є кредитними коштами банку, які позивач зобов`язаний повернути відповідно до умов договору, а відтак, враховуючи те, що позивачем заборгованість по Договору про картку не погашена, стягнення цих коштів на користь відповідача не є безпідставним. З урахуванням викладеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник, будучі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, разом з тим від представника позивача [PERSON] - адвокат Куцигіна І.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1914, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором №91994134 від 26.09.2011 року, укладеним між нею із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.105. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 24.10.2017 по 22.01.2018 року. Сума повної заборгованості складає 29 343, 63 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувана, в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. 15.11.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження №60604436 за виконавчим написом №1914 виданим 30.08.2019 року. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Як убачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між Публічним акціонерним товариством «Русский Стандарт Банк», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», та позивачем кредитний договір №91994134 від 26.09.2011, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок відповідає постановам Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 № 158/2157/17. Оскільки вказана обставина є самостійною підставою для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. від 30 серпня 2019 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1914, таким, що не підлягає виконанню, позов підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Одним із випадків відпадання підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером №1914 від 30 серпня 2019 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Вказаний правовий висновки зроблений Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18, від 08 вересня 2021 року у справі 201/6498/20. Як убачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 15.01.2021 у ВП №60604436 виконавчий документ про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 30 193,63 грн. виконано фактично. Разом з цим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, які були утриманні з позивача як витрати на проведення виконавчих дій та винагороди приватного виконавця у ВП №60604436 у загальному розмірі 5 019,36 грн., оскільки вказані кошти відповідачем не отримувалися, а отримувачем вказаних коштів є приватний виконавець, до якого позивач позовних вимог не заявляла. Частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 30 193,63 грн. Крім того, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1831 грн. 00 коп. за подання позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням № 1032538003 від 16.04.2021 року. Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних з АТ «БАНК ФОРВАРД» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 569 грн.89 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial