Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

заявник просить суд встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житловий будинок у с. Зорівка, від 02 жовтня 2000 року, видане Кадомською сільською радою народних депутатів Кагарлицького району Київської області 25.08.2000 року за №8, яке посвідчує те, що цілий житловий будинок у [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , обґрунтовуючи заяву наступним. Він, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS], документом, що посвідчує його особу є паспорт громадянина України серії та номер, якого [NUMBER] , який виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 2 червня 2001 року на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області 29 травня 2001 року. Але до 29.05.2001 року він мав і паспорта і свідоцтво про народження, в якому його прізвище було помилково записано « [PERSON] », у зв`язку з цим йому було змінено прізвище на « [PERSON] » і видано про це довідку. У 2021 році я вирішив реконструювати житловий будинок, який є його власністю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 жовтня 2000 року, видане 25.08.2000 року за № 8 Кадомською сільською радою Кагарлицького району Київської області, який розташований у [ADDRESS] . Оскільки, свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане в 2000 році, тому і прізвище його записано як « [PERSON] ». Тому, звернувшись до Кагарлицької міської ради з питання державної реєстрації реконструйованого житлового будинку, йому було роз`яснено, що для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна подається документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції. Але, внаслідок зміни його прізвища, на даний час, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на його ім`я, тобто свідоцтво про право власності від 02 жовтня 2000 року на житловий будинок [ADDRESS] , виданим 25 серпня 2000 року за №8 Кадомською сільською радою Кагарлицького району Київської області. У зв`язку з вище викладеним тепер він не може зареєструвати свій реконструйований житловий будинок до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. На даний час зазначене свідоцтво про право власності на житловий будинок є єдиним документом, в якому його прізвище записано як « [PERSON] ». І виправити це позасудовим способом неможливо, оскільки на час видачі даного свідоцтва він мав паспорта і свідоцтво про народження на прізвище « [PERSON] ». Також іншого позасудового порядку виправлення такої помилки діючим законодавством України не передбачено. Залишається єдиний спосіб вирішення виниклої проблеми - це звернення до суду. Відповідно до ст. 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: ... 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали здійснюється в судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України, пункт 12 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих в різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, … Крім того, є правовий висновок Верховного суду України у справі №6-21859 від 18.11.2009 року в якому зазначається, що встановлення юридичних, фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення...» В його випадку таким документом є свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 25 серпня 2000 року за №8 Кадомською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому його прізвище « [PERSON] » не збігається з його прізвищем у паспорті « [PERSON] ». Представник заінтересованої особи в особі Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність міської ради, за наявними в матеріалах справи документах, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, вислухавши заявника та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника, виходячи з наступного. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявник - [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS], документом, що посвідчує його особу є паспорт громадянина України серії та номер, якого [NUMBER] , який виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 2 червня 2001 року на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області 29 травня 2001 року. Проте, до 29.05.2001 року заявник мав і паспорта і свідоцтво про народження, в якому його прізвище було помилково записано « [PERSON] », у зв`язку з цим йому було змінено прізвище на « [PERSON] » і видано про це довідку. Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 02.10.2000 р. посвідчує, що цілий об`єкт, що розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Будівельний паспорт реконструкції житлового будинку та гаража було видано 09.01.2021 р. на замовлення [PERSON] . Окрім того, державний акт серії ЯЖ № 331388 виданий [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,2499 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та яка знаходиться за адресою місця проживання заявника. Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документа, а саме: належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житловий будинок у с. Зорівка, від 02 жовтня 2000 року, видане Кадомською сільською радою народних депутатів Кагарлицького району Київської області 25.08.2000 року за №8, яке посвідчує те, що цілий житловий будинок у [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , тому заява заявника підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved