Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження малолітнього здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 19.07.2017 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 738 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до державної установи. Підставами для надання малолітньому статусу став Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. За наявної інформації, громадянка [PERSON] , на момент народження дитини, була неповнолітньою. Громадянка [PERSON] та її батьки не виявили бажання забрати малолітнього з пологового будинку, що передбачено ст. 143 СК України. [PERSON] не використала свої права щодо дитини. За інформацією КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради від 07.04.2021 № 288, з 2018 року мати [PERSON] сина в закладі не провідує, до закладу не телефонує, життям та здоров`ям сина не цікавиться, участі в утриманні та вихованні не приймає. Усних та письмових запитів про дитину на адресу закладу від матері не надходило. У зв`язку з цим, просять позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина та стягнути з останньої аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до її повноліття. Ухвалою від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження малолітнього здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 19.07.2017 рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 738 малолітньому [PERSON] надано с тату дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до державної установи. Підставами для надання малолітньому статусу та Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. За наявної інформації, громадянка [PERSON] , на момент народження дитини, була неповнолітньою. Громадянка [PERSON] та її батьки не виявили бажання забрати малолітнього з пологового будинку, що передбачено ст. 143 СК України. [PERSON] не використала свої права щодо дитини. За інформацією КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради від 07.04.2021 № 288, з 2018 року мати [PERSON] сина в закладі не провідує, до закладу не телефонує, життям та здоров`ям сина не цікавиться, участі в утриманні та вихованні не приймає. Усних та письмових запитів про дитину на адресу закладу від матері не надходило. [PERSON] засідання Комісії проігнорувала, хоча про час та місце засідання була повідомлена належним чином. Даний факт характеризує ставлення матері для до подальшої долі малолітнього. Згідно висновку від 23 червня 2021 року, Виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною 4 ст. 155 СК України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи викладене, а саме те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини, нею не займається, не виховує, не створює нормальних умов для її утримання, не цікавиться її життям та здоров`ям, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved