Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки заробітку (доходу) до твердої грошової суми в розмірі 5\~000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на свій матеріальний стан. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , на утримання якого з відповідача рішенням суду від 17 березня 2011 року стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку та іншому. Вважає необхідним збільшити аліменти до 5\~000,00 грн., оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити в разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо. Відповідач свої доходи приховує, однак їй відомо, що він періодично їздить за кордон України в іншу державу на заробітку. До того ж з дня винесення судового рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує за допомогою свого нинішнього чоловіка. Тому враховуючи збільшення прожиткового мінімуму для дитини шестирічного віку 2\~618,00 грн. з 01 грудня 2021 року, наявність змоги відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду ввід 10 лютого 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст.. 128 ЦПК України: позивач шляхом направлення судової повістки-повідомлення; відповідач шляхом направлення судової повістки про виклик, направленої за зареєстрованим місцем проживання відповідача. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 10,11 копії свідоцтв). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 лютого 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12 копія рішення). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилалася на потребу дитини в значно більшому утриманні, неспроможність забезпечувати дитину самотужки, відсутність допомоги відповідача у вихованні сина, його лікуванні, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тощо. Відомості про сплату чи ухилення від сплати аліментів відповідачем, суду не надано. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, клопотань про витребування доказів не заявлено, а відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, про що також неодноразово наголошував Верховний Суд в судових рішеннях. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При цьому Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Разом з\~тим,\~суд визнає\~право зміни\~одержувачем аліментів\~способу стягнення\~аліментів з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення вимог та враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б визначали наявність правових підстав для зміни розміру аліментів та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному в тексті позову розмірі, суд, враховуючи середній заробіток по району міста, вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 3\~500,00 грн. щомісячно. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial