Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до Путивльського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між нею та відповідачем 20.09.2011 було зареєстровано шлюб, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 16.09.2014 було розірвано. Не зважаючи на розірвання шлюбу, сторони проживали однією сім`єю до березня 2021 року, після чого їхнє спільне проживання було припинено. У шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З березня 2021 року діти повністю знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з нею по [ADDRESS] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає і не бере участі у додаткових витратах на дітей. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.11.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково та просив суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на день подання відзиву складає 1309 грн. на місяць, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. При цьому свою позицію відповідач обгрунтовував тим, що з мотивувальною частиною позову не згоден повністю. Відповідач знаходиться на обліку як безробітна особа в службі зайнятості і за найменшої можливості буде працевлаштовуватися. З дітьми відповідач спілкується регулярно, бере участь в їхньому вихованні та утриманні, на що витрачає кошти. Проте облік таких витрат відповідач не проводив і документального підтвердження їх здійснення надати не може. Крім того, відповідач зазначав, що на його частковому утриманні перебуває двоє непрацездатних батьків, а також значні кошти відповідач витрачає на відновлення свого будинку, який був знищений внаслідок пожежі у лютому 2021 року. Тобто відповідач від утримання своїх дітей не відмовляється, проте враховуючи його скрутне матеріальне становище та значні додаткові зобов`язання, просив стягувати з нього аліменти у мінімальному розмірі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, у якій позов підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав частково, позицію, викладену ним у відзиві на позовну заяву, підтримав. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Так, між позивачем та відповідачем 20.09.2011 зареєстровано шлюб, від якого у них є двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2011 та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.09.2011 та серії [NUMBER] від 12.02.2013 (а.с. 9-11). Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 16.09.2014, яке набрало законної сили 30.09.2014, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12). Діти зареєстровані з позивачем в с. Чорнобривкине Конотопського району Сумської області, а фактично проживають по [ADDRESS] , що підтверджується фотокопіями довідки про склад сім`ї від 17.11.2021 № 253, виданої Чорнобривкинським старостинським округом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, акту від 18.11.2021 (а.с. 13, 15). Діти навчаються в Путивльському ліцеї № 1 ім. Р.Руднєва Путивльської міської ради, мати несе витрати та їх утримання, що підтверджується фотокопіями довідок Путивльського ліцею № 1 ім. Р.Руднєва Путивльської міської ради та накладних, товарних чеків та квитанцій (а.с. 16-31) Позивач працює соціальним педагогом, отримує заробіток у виді заробітної плати (а.с. 14). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів зазначає, що при визначенні розміру аліментів він керується нормами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» № 1928-ІХ від 02.12.2021, щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18 років станом на дату ухвалення рішення становить 2618 грн. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається із довідки Путивльської районної філії Сумського обласного центру зайнятості від 28.12.2021 № 791, відповідач перебуває на обліку як безробітний з 13.12.2021 (а.с. 57). Відповідно до фотокопії акту про пожежу від 07.02.2021, в житловому будинку за зареєстрованим місцем проживання відповідача сталася пожежа 07.02.2021 (а.с. 58). Відповідачем не надано, а в судовому засіданні не встановлено факту незадовільного стану здоров`я відповідача або будь-яких інших обставин, які б створювали істотні перешкоди відповідачу задля забезпечення дітей товарами першої необхідності, щоб створити усі необхідні умови для всебічного розвитку своїх дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/1 (провадження № 61-22317св19) зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. На думку суду, вказаний позивачем розмір аліментів на утримання дітей є обґрунтованим, оскільки не перевищує мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме - 2618 грн. При цьому, при визначенні вказаного розміру аліментів суд враховує в тому числі й наявність у відповідача непрацездатних батьків, що підтверджується наданим відповідачем документами: фотокопіями його свідоцтва про народження та паспортів батьків (а.с. 52-56). Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з повним задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору 908 грн. 00 коп., від сплати якого позивач була звільнена. На підставі наведеного та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved