Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить суд скасувати обтяження, що міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження-12656944 зареєстрований 23.06.2012 року за № 12656944 реєстратором: Київська обласна філія ДП « Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, де підставою обтяження є : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 33166886. 15.06.2012р., видана районним відділом ДВС Білоцерківський МУЮ, старшим державним виконавцем Бондар Оленою Володимирівною; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 23.09.2011 року у справі № 2-31/2011\~ було задоволено\~ позов АКБ «Правекс Банк» та\~ стягнуто з позивача на користь банку 706473,27грн. 15.06.2012р. ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції\~ на виконання рішення суду, (виконавчий лист 2-31/2011) відкрив виконавче провадження № 33166886. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.11.2021р., вбачається, що 23.06.2012 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.\~ 09.07.2021 року\~ було замінено стягувача у виконавчому листі № 2-31/2011\~ на [PERSON] . Позивач зазначає, що на даний час всі свої зобов`язання по вказаному судовому рішенню він виконав у повному обсязі, а також, відповідач, як новий кредитор,\~ не має жодних претензій, що належно підтвердив, але відсутня можливість та механізм знятття обтяження на майно позивача. Ухвалою судді\~ від 14.12.2021р. залишено позов без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.48-49). 28.12.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви (а.с.52-58) Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с.61-62). Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.85). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила відзив на позовну заяву в якому зазначила про повне визнання\~ позову та просила суд слухати справу без її участі (а.с.72-74) Третя особа:\~ Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не направив в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно. Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-31/2011, від 23.09.2011 року було задоволено позов АКБ «Правекс Банк» та\~ стягнуто з позивача на користь банку 706473,27 грн. (а.с.10-11). 02.08.2016 року\~ позивач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені / серія [NUMBER] / (а.с.8). Встановлено, що 15.06.2012 року\~ Районним\~ відділом\~ ДВС Білоцерківського\~ МУЮ відкрито виконавче\~ провадження\~ № 33166886 на виконання вказаного прішення суду (а.с.12). Згідно автоматизованої системи ВП виконавче провадження № 33166886 закінчено (а.с.13) Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.11.2021 року, існує\~ арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження-12656944, зареєстрований 23.06.2012 року за № 12656944 реєстратором: Київська обласна філія ДП « Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, де на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження /33166886/,\~ 15.06.2012 року старший державний виконавець Бондар Олена Володимирівна, районного відділу ДВС Білоцерківський МУЮ, обтяжила невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] (а.с.14) Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 26.11.2018р. за параметрами запиту: боржник [PERSON] -\~ інформація відсутня (а.с. 15). 25.05.2017 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ ФК «Авіастар» відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 505-002/08Ф на користь останнього. 19.12.2019 року ТОВ «ФК «Авіастар» передало право на вказану вимогу\~ ТОВ ФК «Гефест», яке\~ 06.05.2021 року, передало право вимоги [PERSON] . Позивач розрахувався та новий кредитор не має претензій\~ за вказаним зобов`язанням (а.с.16). Відповідно до\~ витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2021 року, приватним нотаріусом\~ КМНО Черленюх Л.В. зареєстровано внесення змін до договору іпотеки № 505-002/08Ф, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором. З цього ж витягу вбачається, що іпотека припинена 06.05.2021 року на підставі повідомлення ТОВ ФК «Гефест» № 519. Згідно якого\~ вбачається, що іпотечний договір припиняє свою дію у зв`язку з виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором №505-002/08Ф, укладеним між позивачем та АКБ «Правекс\~ Банк» (а.с.26-28). \~\~ Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року\~ замінено стягувача у виконавчому листі № 2-31/2011 з ТОВ «ФК «Гефест» на [PERSON] (а.с.29-31). \~\~\~ Згідно відповіді\~ Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ )від 16.08.2021 року вих. № 30824, вбачається, що 16.08.2016 року виконавче провадження ВП № 33166886 було закінчене та направлено до Обухівського ВДВС ГТУЮ в Київській області за належністю (а.с. 33). Згідно відповіді Обухівського ВДВС від 22.11.2021 року вх. № 33166886,\~ станом на 22.11.2021 року виконавчий лист №2-31/2011 на примусове виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває, у зв`язку з чим\~ державний виконавець позбавлений можливості винести постанову про зняття арешту з майна (а.с.36,39-40). При\~ вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII). \~\~\~ Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:\~ 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; Як було встановлено судом, у відповідності до ч. 4, ч.5 ст. 59 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець не має підстав самостійно зняти арешт з майна, який накладений за постановою ДВС, /реєстраційний номер обтяження 26446341/. Існування арешту майна, який був накладений державним виконавцем дозволяв би ДВС ефективно здійснювати дії щодо реального виконання рішення суду та\~ виконавчих документів. При цьому,\~ існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. В даному випадку, суду підтверджено, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, не існує, стягувач не має жодних претензій до позивача. За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи наявність обтяження на майно та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При цьому, суд враховує позицію відповідача у даній справі, яка позов визнала. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~\~\~\~ Відповідно до ст.10, ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ В даному випадку, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~\~\~\~\~\~ Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач не ставить вимог про відшкодування судових витрат. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved