Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь вартість відшкодування матеріального збитку в розмірі 86 665,00 грн. Крім того, просив вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого при звернені до суду з вказаним позовом розміру судового збору. Позов мотивує тим, що 17.10.2020 року у м. Харкові в районі будинку № 201/1 по просп. Гагаріна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля DAF, державний номер [NUMBER] , під керуванням, [PERSON] , та автомобіля HondaCivic, держ. номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 р. по справі про адміністративне правопорушення № 641/8638/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Враховуючи те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував функції водія та перебував у трудових відносинах із ПП «Континенттранс», то саме останнє і повинно нести відповідальність за завдану ним шкоду. Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 593/12-20 від 15 грудня 2020 р.: - ринкова вартість транспортного засобу HondaCivic, держ. номер [NUMBER] , складає 297 324,28 грн.; - вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 133 151,73 грн.; - вартість матеріального збитку складає 65 833,72 грн. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAF, держ. номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», згідно Полісу № 200501702, то [PERSON] звернувся саме ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування, після чого автомобіль було оглянуто представником ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».Страховиком було виплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 52622,97 грн., яке є недостатнім, пеню в розмірі 588,22 грн.та відшкодування витрат на проведення експертизи в розмірі 2 000,00 грн. При цьому, позивач вважає, що згідно пункту 12.1 ст. 12 Закону, Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Полісом передбачена франшиза в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.У зв`язку з тим, що 19.04.2021 р. Національним банком України ухвалено рішення застосувати захід впливу у вигляді зупинення всіх ліцензій ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.», тому відповідальним за компенсацію суми франшизи в розмірі 2000,00 грн. є ПП «Континенттранс».Також, позивачем було подано скаргу до Національного банку України та отримано відповідь від 03.03.2021 року, в якій зазначено, що Страхових виплатив страхове відшкодування у розмірі 52 622,97 грн. за вирахуванням ПДВ 4178,97 грн. та франшизи. Також зазначено, що позивач має право на отримання доплати, що не перевищує розміру суми ПДВ за наявності документів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту. У зв`язку з тим, що до Страховика застосований захід впливу у вигляді зупинення всіх ліцензій, суму ПДВ, як і суму франшизи повинен компенсувати винуватець ДТП. З метою ремонту пошкодженого автомобіля HondaCivic, держ. номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] , яким було здійснено ремонт автомобіля після ДТП, вартість якого склала 133 109,00 грн. Таким чином, фактичні витрати [PERSON] на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля HondaCivic, держ. номер [NUMBER] , склали - 133 109,00 грн. (133 109,00 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 52 622,97 грн. (страхове відшкодування) + 2000,00 грн.(франшиза) + 4 178,97 грн.(сума ПДВ) = 86 665,00 грн. Відтак, з ПП «Континенттранс» підлягає відшкодуванню різниця між вартістю відновлювального ремонту і страховим відшкодуванням, сума франшизи, та сума ПДВ в загальному розмірі розмірі86 665,00 грн. Так як в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду на вимогу позивача відповідач відмовляється, а тому позивач з метою захисту своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з відповідним позовом, який просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] , 17.10.2020 року об 11 год. 45 хв. у м. Харкові по пр-ту Гагаріна в районі будинку № 201/1, керуючи транспортним засобом DAF, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем Honda, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначеними діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 р. по справі про адміністративне правопорушення № 641/8638/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 20-21). Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував функції водія та перебував у трудових відносинах із ПП «Континенттранс». Цивільна відповідальність відповідача ПП «Континенттранс» на момент ДТП була застрахована у третьої особи ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.» згідноПолісу № 200501702. Відповідно до положень ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. З метою визначення реального розміру заподіяних позивачу матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням його автомобіля 13.11.2020 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір на проведення експертної оцінки № 593/12-20 щодо визначення матеріального збитку, завданого автомобілю HondaCivic, державний номер [NUMBER] . Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 593/12-20 від 15 грудня 2020 р.: - ринкова вартість транспортного засобу HondaCivic, державний номер [NUMBER] , складає 297 324,28 грн.; - вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 133 151,73 грн.; - вартість матеріального збитку складає 65 833,72 грн.(а.с. 22-39). У зв`язку із вищенаведеним позивач [PERSON] звернувся до страховика відповідача - ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхової події. Відповідачем ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.»виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 52 622,97 грн. за вирахуванням ПДВ 4 178,97грн. та франшизи.Крім того, страховиком було сплачено позивачу пеню в розмірі 588,22 грн. та відшкодування витрат на проведення експертизи в розмірі 2 000,00 грн. Згідно листа Національного банку України від 15.07.2021 року, Національним банком розглянута скарга [PERSON] від 04.02.2021 року щодо врегулювання відносин із ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.», та повідомлено заявнику про те, що останній має право на отримання доплати, що не перевищує розміру суми ПДВ за наявності документів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту (а.с. 45-48). Враховуючи, що 19.04.2021 р. Національним банком України ухвалено рішення про застосування заходу впливу у вигляді зупинення всіх ліцензій ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», відповідальним за компенсацію позивачу суми франшизи в розмірі 2000,00 грн. та суми ПДВ є ПП «Континенттранс». Як встановлено судом з наданих позивачем документів, за проведення ремонту транспортного засобу останнім сплачено ФОП [PERSON] 133 109,00 грн., що підтверджується Рахунком-замовленням № СЗк-001991 від 26.02.2021 року та чеками (а.с. 49-53). Відповідно до заяви [PERSON] від 20.04.2021 року, останній звернувся до ПП «Континенттранс» із вимогою виплатити відшкодування у розмірі 80 486,03 грн. (а.с. 40-43). Вказана сума не була відшкодована позивачу. Відповідно до ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст.1187Цивільного кодексуУкраїни шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 ст.1172ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172ЦК України суди повинні мати на увазі, що, крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина першастатті 1191 ЦК). З огляду на вказані положення законодавства саме на відповідача ПП «Континенттранс» покладається обов`язок відшкодувати потерпілій стороні (позивачу у справі) невідшкодовану різницю шкоди заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника. Вказане відповідає правовим позиціям відображеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 654/4218/15-ц (провадження № 61-1192св18), постанові КГС у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 910/20622/17, постанові КГС у складі Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 911/3511/16, постанові КГС у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17, згідно якої шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія-працівника, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме роботодавцем володільцем автомобіля. Крім того, у відповідності до ст.1194Цивільного кодексуУкраїни особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що з вини третьої особи [PERSON] , який перебував на момент ДТП з відповідачем ПП «Континенттранс» в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, частина якої відшкодована страховою компанією, а відтак не відшкодована частина матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Документально встановленими судом та підтвердженими позивачем [PERSON] є понесення останнім матеріальних витрат в розмірі 133 109,00 грн., що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля марки HondaCivic, державний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 22.1 статті 22Закону України«Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29Закону України«Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (правовий висновок КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17). Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, різницю між понесеними позивачем витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу та сумою відшкодованою страховиком слід стягнути із відповідача на користь позивача. У зв`язку з тим, що третьою особою у справі - ТДВ «СК "Ю.Ес.Ай.»відшкодовано позивачу суму страхованого відшкодування в розмірі 52 622,97 грн., то невідшкодована сума,з урахуванням розміру франшизи - 2000,00грн. та суми ПДВ - 4178,97 грн., у розмірі 86 665,00 грн. покладається на відповідача. Питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved