Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

29.12.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 07.12.2007 у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції між нею та [PERSON] та стягнути з [PERSON] на корить позивача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 07.12.2007 укладено шлюб, зареєстрований у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 920. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини припинено шість років тому. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на її задоволені. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 07.12.2007 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 920, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . (а.с. 4). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 3897, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач є його матір`ю. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.12.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~ Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено шість років тому, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, дитина залишається проживати з позивачем. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із змісту ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 29.12.2021. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та більше\~десяти прожиткових\~мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. \~ \~ \~ \~Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved