Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що під час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є рідними братами позивачки. При цьому, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] , та знаходяться на її утриманні. Відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків самоусунувся, допомоги на утримання синів не надає, не цікавиться станом їх здоров`я. 22 січня 2021 року [PERSON] підписано нотаріально засвідчену заяву, відповідно до змісту якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене у сукупності, позивачка просить у судовому порядку позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15 вересня 2021 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та залучено Орган опіки та піклування Житомирської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою від 22.11.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 21 лютого 2022 року об 11 годині 00 хвилин, сторони та інші учасники справи не прибули. Позивачка в судовому засіданні 22.11.2021 підтримала позовні вимоги з підстав, заявлених у позові. 21.02.2022 подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подав 12.11.2021 до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести без його участі, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, що також додатково підтверджується змістом нотаріально посвідченої заяви, яка міститься в матеріалах справи. Представник третьої особи Жалюк В.С. подав 21.02.2022 до суду заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи провести без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. До поданої заяви також додав висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вислухавши в судовому засіданні 22.11.2021 пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , мати дітей, померла. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з акту, складеного 20 листопада 2020 року Службою (управлінням) у справах дітей Житомирської міської ради, за результатами обстеження місця проживання [PERSON] в [ADDRESS] , у вищевказаній квартирі створені задовільні умови для проживання [PERSON] та [PERSON] , зокрема наявне двох`ярусне ліжко, речі першої необхідності, одяг та взуття. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із рідною сестрою - [PERSON] , яка здійснює їх утримання, займається їх вихованням та розвитком. Відповідно до характеристики, виданої ЗОШ І-ІІІ ст.№6 ім.В.Г.Короленка м.Житомира на [PERSON] , та довідки про участь батьків у шкільному житті дитини, виданої Комунальним навчальним закладом "Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат" Житомирської обласної ради на [PERSON] , - [PERSON] за час навчання дітей у школах не з`являвся, дітей привозить та відвідує батьківські збори їх сестра [PERSON] . Згідно довідки, виданої лікарем - педіатром амбулаторії №17 КП "Центр ПМСД" ЖМР [PERSON] від 05 листопада 2021 року, здоров`ям та лікуванням [PERSON] та [PERSON] опікується їх старша сестра - [PERSON] , супроводжує їх на медичних оглядах, при цьому, з моменту підписання декларації, батько дітей - [PERSON] - поліклініку не відвідував та не виходив на зв`язок жодного разу. Згідно заяви [PERSON] від 22 січня 2021 року, справжність підпису в якій засвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Муревич І.О., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання своїх синів, позивачка звернулась до суду з позовом із вимогою щодо позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зважає на наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із рідною сестрою - [PERSON] , яка здійснює їх утримання, займається їх вихованням та розвитком. Суд бере до уваги показання свідка [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , який показав, що позивачка [PERSON] є однокласницею його дружини та він перебуває з нею у дружніх відносинах, знайомі з нею біля 9 років. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] є братами позивачки та з 2019 року, після смерті її матері проживають разом з [PERSON] , перебувають на її утриманні, вона займається їх вихованням. Він періодично відвідує [PERSON] , буває в неї вдома на свята, проте ніколи не чув від дітей розмов про батька [PERSON] і взагалі ніколи його не бачив. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , в судовому засіданні показала, що вона є кумою позивачки [PERSON] та знайома з нею понад 15 років. Після смерті своєї матері в лютому 2019 року, [PERSON] забрала братів [PERSON] та [PERSON] жити до себе, займається їх вихованням та матеріально забезпечує дітей, возить їх на відпочинок. Їхнього батька вона ніколи не бачила, хоча неодноразово приходить у гості до позивачки, від дітей жодних розмов по батька не чула. Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 02.02.2022 №117 вбачається, що впродовж п`яти років відповідач з синами не бічиться, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться станом здоров`я та розвитком дітей, діти проживають разом з сестрою [PERSON] . Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги те, що батько [PERSON] та [PERSON] не цікавиться станом здоров`я та розвитком дітей, не бере участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. Крім того, відповідач самостійно просить позбавити його батьківських прав, що вбачається із наявних у матеріалах справи заяв від 22.01.2021 та від 12.11.2021. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичний догляд, лікування синів, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується із дітьми, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. З огляду на викладене, враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його синів: [PERSON] та [PERSON] , і виходячи із найкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про доцільність застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог статті 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved