Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.11.2021р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 11 серпня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , відповідачем у справі, від шлюбу із яким у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх років стосунки в їх подружжі розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага; тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям, веде окреме господарство та займається своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Зазначає, що на даний час вона з відповідачем спільного сімейного життя не веде, стосунки не підтримує, майнових спорів щодо спільного нажитого майна у них на даний час немає, а також, немає спорів про визначення місця проживання дитини. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею ( [PERSON] ) та відповідачем. Згідно наданої до суду заяви, позивачка [PERSON] підтримує свої вимоги повністю, наполягає на їх задоволенні та просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про розірвання шлюбу, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою судді Краматорського міського суду від 28 грудня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Справа розглянута судом у відповідності до ч.ч.3, 5\~ст.279 ЦПК України\~без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як від сторін не надійшло клопотань про інше. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважаю за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~ [PERSON] \~та [PERSON] з 11 серпня 2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2009р, актовий запис №546 від 11.08.2009р). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1308 від 04.10.2013р). Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Особистим інтересам позивача суперечить знаходження з відповідачем у юридичному шлюбі. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч.2\~ст.104 СК України). Відповідно до\~ст.105\~ч.3\~зазначеного Кодексу - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Частиною 1 ст.110\~СК України передбачено, що, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст.81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження сім`ї є неможливе та суперечить інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити теж саме - « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 454грн. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 454грн, згідно ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved