Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визначення часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання за нею права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є співвласником земельної ділянки площею 0,1000га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:05:040:0002., що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку , серія ЯА№641028, який було видано 12 серпня 2005 року на підставі рішення XXV сесії I V скликання Харківської міської ради від 6 жовтня 2004 року №156/04. Іншими співвласниками цієї земельної ділянки є рідна сестра позивачки [PERSON] , та Відповідач. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка після смерті сестри у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Мороз Г.І. з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] . Нотаріусом була заведена спадкова справа №63816360 і мені 20.02.2020 року і було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 165/600 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, нотаріусом не було видано, оскільки земельна ділянка належить співвласникам : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та частки кожного зі співвласників не виділені, а частки співвласників у праві власності на житловий будинок не є рівними та відрізняються між собою, у зв`язку з чим неможливо встановити розмір частки у праві власності на земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка по [ADDRESS] належить позивачці, її сестрі [PERSON] і відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то позивачка вважає, що частки співвласників є рівними, і складають по 1/3 частці цієї земельної ділянки у кожного із співвласників. Сестра позивачки [PERSON] за життя 02.12.2000 року склала заповіт, яким належні їй на праві приватної власності частини житлового будинку і земельної ділянки по [ADDRESS] , заповідала [PERSON] . Тому позивачка вважає, що за нею повинно бути визнано право власності на частку померлої в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідач подав відзив на отриману ним позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що позовні вимоги він визнає частково, вважає, що визначення часток співвласників земельної ділянки в розмірі 1/3 частини кожному із співвласників не відповідає вимогам закону, при визначенні частки кожного із співвласників спірної земельної ділянки слід виходити з первісних ідеальних часток у праві власності на житловий будинок за цією адресою, і при цьому обов,язково повинен враховуватись фактичний порядок користування, який склався між співвласниками, просить врахувати, що він з 1986 року є власником 67/100 частин житлового будинку. Позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якійзазначила, що її батько [PERSON] 16.12.1955 р. купив 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , іншу половину цього будинку в вересні 1956 року купив гр. [PERSON] . Рішенням Народного суду 4 дільниці Ленінського району м.Харкова від 24.04.1957 року між співвласниками було проведено розділ земельної ділянки в рівних частинах, відповідно до їх ідеальних часток . Такий поділ існує на протязі всього часу, при переході права власності до інших осіб, в тому числі і до [PERSON] , не змінювався. Так як батько позивачки за життя користувався 1/2 частиною земельної ділянки, то після його смерті позивачка та її сестра [PERSON] стали користуватись цією частиною земельної ділянки, їх частки є рівними і складають по 1/4 частки спірної земельної ділянки. Відповідач [PERSON] з самого часу придбання частини житлового будинку користується тією1/2 частиною земельної ділянки, яка раніше належала гр. [PERSON] . Тому позивачка просить суд визначити її частку та частку її сестри , що померла, в розмірі 1/4 , а частку Відповідача - в розмірі 1/2 спірної змельної ділянки, визнати за нею права власності на 1/4 частину земельної ділянки після смерті їїї сестри в порядку спадкування за заповітом, в зв,язку з визначенням часток співвласників припинити спільну сумісну вдасність на цю земельну ділянку. Ухвалою суду від 2021 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивачка, її представник , відповідач та його представник з`явилися. Відповідач проти задоволення уточненого позову не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. [INFO] померла рідна сестра позивачки [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] , яке було видане 31.12.2018р. Харківським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Харківській області. Згідно до заповіту, який було складено [PERSON] 02.12.2000 року, та посвідчено Другою ХДНК ,реєстровий номер 3-28111, все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все те, що буде їй належати на день смерті, в тому числі і належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, по [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] . Після смерті сестри позивачка . у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Мороз Г.І. з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] . Нотаріусом була заведена спадкова справа №63816360 і позивачці 20.02.2020 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 165/600 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно відповіді приватного нотаріуса ХМНО Мороз Г.І. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, нотаріус не може видати , оскільки земельна ділянка належить співвласникам : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та частки кожного зі співвласників не виділені, а частки співвласників у праві власності на житловий будинок не є рівними та відрізняються між собою, у зв,язку з чим неможливо встановити розмір частки у праві власності на земельну ділянку. Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку, серія ЯА №334465, виданий Харківською міською радою 12.06.2005 року , [PERSON] на підставі рішення ХХV сесії IV скликання Харківської міської ради від 06 жовтня 2004 року №156/04 є співвласником земельної ділянки площею 0,1000 га , яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №72302. Список співвласників земельної ділянки: [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] ; кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:05:040:0002. З договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, укладеного 16.12.1955 року між [PERSON] і [PERSON] вбачається що останній був власником всього домоволодіння на праві забудування земельної ділянки , що було посвідчено відповідним договором 6 квітня 1928 року в 6-й нотаріальній конторі м. Харкова. Як вбачається з договору купівлі-продажу від вересня 1956 року другу половину вказаного житлового будинку [PERSON] продав гр. [PERSON] . Рішенням Народного суду 4 дільниці Ленінського району м.Харкова від 24 квітня 1957 року земельна ділянка [ADDRESS] була розділена таким чином: в користування [PERSON] виділено 546 кв.м. зі сторони домоволодіння №1 , а в користування [PERSON] виділено 546 кв.м. зі сторони домоволодіння під №5 . З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що на схемі розташування будівель та споруд на вказаній земельній ділянці існує огорожа №3, яка поділяє вказану земельну ділянку. Зі слів сторін у справі ця огорожа відповідає поділу земельної ділянки, який було здійснено за рішенням суду, відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, до цього часу не змінювався. З Рішення Виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 15.04.1986 року №255/1 ідеальні частки в житловому будинку [ADDRESS] були перерозподілені: [PERSON] стало належати 67/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, а [PERSON] стало належати 33/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями. В рішенні зазначено, що цей перерозподіл ідеальних часток на тягне за собою зміни раніше встановленого порядку користування земельною ділянкою. Згідно з договором купівлі-продажу , укладеним [PERSON] з [PERSON] 13.06.1986 року, посвідченим Другою ХДНК, Відповідач набув право власності на 67/100 частин спірного домоволодіння, користується частиною земельної ділянки, розмір якої було визначено судовим рішенням в 1957 році. З аналізу вищезазначених письмових доказів можна зробити висновок про те, що , первісні ідеальні частки співвласників житлового будинку [ADDRESS] ( [PERSON] та [PERSON] ) були рівними - по 1/2 частині у кожного співвласника. Поділ земельної ділянки між вказаними співвласниками було здійснено згідно до вказаних ідеальних часток. Фактично такий же порядок користування земельною ділянкою склався між співвласниками і існує до цього часу. Оскільки після смерті співвласника [PERSON] спадщину прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON] , то частки в праві власності на спірну земельну ділянку між співвласниками мають бути встановлені таким чином : частка Відповідача [PERSON] складає 1/2 , частка [PERSON] та її сестри [PERSON] є рівними і складають по 1/4 . Відповідно до ст.4 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватись та розпоряджатись земельними ділянками. В ч.2 ст.372 ЦК України зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В ч.3 ст.372 ЦК України вказано, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також в ч.2 ст.370 ЦК України закріплено, що у разі виділу із майна, що є у спільній сумісній власності , вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при визначенні часток земельної ділянки треба виходити з первісних ідеальних часток у праві власності на житловий будинок, який знаходиться на цій земельній ділянці. Тому , перерозподіл ідеальних часток співвласників житлового будинку [ADDRESS] , який було здійснено в подальшому, в тому числі і в 1986 році, не може привести до зміни раніше встановленого порядку користування земельною ділянкою. В ст.1217 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч.1 ст.1223 ЦК України вказано, що право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Сестра позивачки [PERSON] за життя 02.12.2000 року склала заповіт, яким належні їй на праві приватної власності частини житлового будинку і земельної ділянки по [ADDRESS] , заповідала позивачці [PERSON] . Остання є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак оскільки земельна ділянка, належала померлій, [PERSON] та [PERSON] на підставі спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, нотаріус не має змоги визначити склад спадкового майна, а саме частку померлої [PERSON] у зазначеній земельній ділянці. І тому позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим, вона позбавлена можливості оформити спадщину та звернулась з вказаним позовом до суду. Згідно з ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно з ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язкі в (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином позивач довела, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] складала 1/4 , позивачка прийняла спадщину після померлої [PERSON] , і тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. Визнання позову з боку відповідача не порушує вимог закону. На підставівикладеного та

Outcome: approved