Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] , згідно уточненої позовної заяви, звернувся до суду з позовом до ДП «Селидіввугілля» про стягнення вихідної допомоги, лікарняних та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 09.07.2003 року по 25.06.2021 року, працював у ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», кріпильником дільниці РГВ з повним робочим днем під землею. Наказом від 25.06.2021 року № 811к був звільнений з підприємства за п.2 ст.40 КзпроП України в зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги за багаторічну працю у вугільній промисловості як пенсіонеру). Після звільнення, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виплату всіх сум, які йому належали на день звільнення. Просив надати довідки про заборгованість по заробітній платі та інших виплат. Також він пред`являв вказану вимогу в наступний день після звільнення, а саме в день отримання ним трудової книжки. Згідно довідки № 04-22/93 від 10.01.2022 року, розмір заборгованості відповідача перед ним становить: 50286,44 грн., з яких: 32780,73 грн. - вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості, у зв`язку з виходом на пенсію; 10926,91 грн. - вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я; допомоги по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства у сумі 6578,80 грн. Відповідач повинен відшкодовувати йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки по день ухвалення рішення з розрахунку розміру середньої заробітної плати 678 грн. 69 коп. Посилається на ст.ст.47, 116, 117 КЗпроП України. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 50286,44 грн., з яких: 32780,73 грн. - вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості, у зв`язку з виходом на пенсію; 10926,91 грн. - вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я; допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства у сумі 6578,80 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн., справу розглянути у його відсутність. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача згідно письмової заяви просить розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача ДП «Селидіввуггілля» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлений належним чином, згідно відзиву на позов, позов визнають частково, вказуючи на те, що станом на 10.01.2022 року грошові кошти, які не виплачені при звільнені [PERSON] складають 50286 грн. 44 коп., з яких вихідна допомога при звільнені за багаторічну працю у вугільній промисловості у зв`язку із виходом на пенсію у сумі 32780 грн. 73 коп.; вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до ч.1 ст.44 КЗпроП України, у зв`язку із припиненням трудових відносин відповідно до п.2 ст.40 КЗпроП України, допомоги по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства у розмірі 6578 грн. 80 коп. Позов не визнають в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки позивача було звільнено 25.06.2021 року та у день видання наказу було видано трудову книжку під особистий підпис у особовій картці. Згідно виписки від 11.01.2022 року № 04-14/107 з табелю обліку робочого часу під землю, [PERSON] у день звільнення не працював та знаходився у безкоштовній відпустці. Позивачем з 21.06.2021 року по теперішній час до підприємства не направлялися та не надавалися вимоги про розрахунок належних сум. Таким чином, оскільки позивач у день звільнення не працював, після звільнення з вимогою про виплату заборгованості до відповідача не звертався, тому відсутні підстави для застосування положень ст.117 КЗпроП України. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку вважає непропорційним та неспівмірним сумі, що має надкомпенсаційний характер відповідальності роботодавця, в порівнянні із орієнтовним розміром майнових втрат позивача, в призмі недоотриманої ним при звільненні заробітної плати. Посилається на постанову Великої Палата Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц. Просить позов задовольнити в частині стягнення заборгованості у розмірі 50286,44 грн., з яких: 32780,73 грн. - вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості, у зв`язку з виходом на пенсію; 10926,91 грн. - вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я; допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства у сумі 6578,80 грн. При прийнятті рішення в частині стягнення сум застосувати методологічні показники оплати праці та відобразити ці відомості у рішенні суду та відобразити у резолютивній частині рішення відомості щодо утримання із присуджених до стягнення сум, утримання з них обов`язкових податків і зборів в розмірі визначеному законодавством. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення вихідної допомоги, лікарняних та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтованим частково та таким що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, позивач з 09.07.2003 року по 25.06.2021 року, працював на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», звідки звільнений 25.06.2021 року за п.2 ст.40 КЗпроП України, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги за багаторічну працю у вугільній промисловості як пенсіонеру), що підтверджується записами у трудовій книжці та не оспорюється сторонами у справі. Згідно довідки ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 10.01.2022 року, станом на 10.01.2022 року заборгованість [PERSON] складає 50286,44 грн., з яких: 32780,73 грн. - вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості, у зв`язку з виходом на пенсію; 10926,91 грн. - вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я; допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів підприємства у сумі 6578,80 грн. (за жовтень 2019 року - 551 грн. 79 коп., грудень 2019 року - 551 грн. 79 коп., березень 2020 року - 624 грн. 52 коп., липень 2020 року - 1037 грн., квітень 2021 року - 793 грн. 37 коп., червень 2021 року - 2097 грн. 69 коп., липень 2021 року - 922 грн. 64 коп.), розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 678 грн. 69 коп. Таким чином за відповідачем перед позивачем існує заборгованість в розмірі 50286 грн. 44 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно табеля використання робочого часу під землею гірника з ремонту гірничих виробок за червень 2021 року [PERSON] , позивач у день звільнення не працював. З заявою про проведення з ним повного розрахунок та виплатити всі належні йому при звільненні виплати до відповідача не звертався. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпроП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпроП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.06.2015 року. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі № 6-15цс13). Оскільки працівник в день звільнення не працював, то, враховуючи положення частини першої статті 116 КЗпП України, виплата нарахованих сум повинна бути проведена не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим вимоги про розрахунок. Проте після звільнення з вимогою про розрахунок позивач не звертався. Звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем усіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18). Оскільки [PERSON] після звільнення з вимогою про виплату заборгованості до підприємства не звертався, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію позовної заяви [PERSON] з додатками 29.12.2021 року, в зв`язку з чим, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає розраховуванню з 30.12.2021 року (наступний день після отримання відповідачем копії позовної заяви [PERSON] ) по день ухвалення рішення. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягають робочі дні. В зв`язку з чим за період з 30.12.2021 року по 10.02.2022 року кількість робочих днів складає 29 днів х 678 грн. 69 коп. (середньоденна заробітна плата позивача) = 19682 грн. 01 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Посилання позивача на висновок Великої Палати Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц щодо можливості судом зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки розрахунку також не приймається судом, так як зменшення розміру середнього заробітку є правом, а не обов`язком суду та залежить від конкретних обставин справи. Суд вважає визначений розмір середнього заробітку в сумі 19682 грн. 01 коп., є співрозмірним та пропорційним розміром компенсаційних витрат позивача, яких він зазнав, внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку відповідача, враховуючі розмір простроченої заборгованості відповідача позивачу при звільненні - 50286 грн. 44 коп., період затримки розрахунку, відсутність підтвердження відповідачем поважних та обгрунтованих підстав для вказаної затримки розрахунку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 166 грн. 66 коп. та на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., від сплати якого позивач при поданні позову в частині позовних вимог звільнений законодавством.

Outcome: partial