Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

13.12.2021 [PERSON] в особі представника адвоката Беліченка О.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», треті особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 99570, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості за кредитним договором № 00-442974 від 18.09.2019 розміром 8\~409,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що у жовтні 2021 року в адміністрації роботодавця ПрАТ «Запоріжкокс» він дізнався, що приватним виконавцем Якименком А.О. скеровано до зазначеного підприємства постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 67042359, на підставі якого було здійснено відрахування грошової суми в розмірі 4\~429,39 грн. із заробітної плати позивача. З матеріалів виконавчого провадження випливає, що виконавче провадження відкрито на підставі вищезазначеного виконавчого напису. З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у вказаному кредитному договорі відсутній підпис позивача, адреси місця проживання позивача у виконавчому написі, кредитному договорі, постанові про відкриття виконавчого провадження зазначені невірно, крім того, зазначені паспортні данні позивача в договорі про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-442974 від 18.09.2019, не співпадають з дійсними паспортними даними [PERSON] . Також, нотаріусом було видано виконавчий напис на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. З вказаних підстав просив визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений вище виконавчий напис, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 25). Відповідач в особі директора Корбут Г.В. позовні вимоги не визнав, направив відзив на позов, за змістом якого між позивачем та відповідачем в електронній формі було укладено договір від 18.09.2019 № 00-442974 про надання кредиту. Договір підписувався з використанням електронного цифрового підпису. Сума кредиту становила 3\~000 грн. на строк 30 днів. Процентна ставка 0,01% на день. Жодної сплати по кредитному договору позивач не здійснив. Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором у позивача утворилась заборгованість на суму 8\~409,00 грн. 15.07.2021 за заявою ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 99570 про стягнення з позивача вищезазначеної суми боргу. Вважає, що відповідачем було подано необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Відповідальність щодо правомірності вчинення виконавчого напису несе нотаріус, а тому ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» не є належним відповідачем у справі. Вважає, що нотаріусом було перевірено достатність наданих документів та їх обґрунтованість, а тому нотаріусам виконано вимоги законодавства. Вважає, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач ухиляється від сплати заборгованості шляхом пред`явлення даного позову до суду. Також вважав неспівмірними заявлені позивачем до відшкодування витрати на правову допомогу, оскільки вони не відповідають складності справи, є завищеними та жодними доказами не підтвердженими. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 4852). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 17.11.2022 на 15:00 год. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали, а також частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, внаслідок чого витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк О.В.належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 99570 від 15.07.2021 (а.с. 27-28). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2021 з метою забезпечення позову [PERSON] зупинене стягнення на підставі виконавчого напису № 99570, вчиненого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості розміром 8\~409,00 грн. (а.с. 30-31). Представником позивача копії вказаних ухвал отримані 16.12.2021 (а.с. 33). 23.12.2021 на адресу суду від приватного виконавця Якименка А.О. надійшла постанова від 20.12.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67042359 (а.с. 3435). 30.12.2021 приватним виконавцем Якименком А.О.отримано копії ухвали про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38). 04.01.2022\~до суду\~повернувся конверт\~із поштовим\~відправленням на\~адресу третьої\~особи приватного\~нотаріуса Бучанського\~районного нотаріального\~округу Київської\~областіГрисюк О.В. з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 38). 05.01.2022 представником відповідача отримано копії вказаної ухвали, позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39). 13.01.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правову допомогу (а.с. 4046). 18.01.2022 до суду надійшов відзив відповідача на позов з доданими до нього матеріалами (а.с. 4869). Станом на 17.02.2022 інші заяви по суті справи до суду не надходили. Оскільки судом встановлено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 № 4 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014 на ім`я [PERSON] анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 та нотаріальну діяльність цього приватного нотаріуса припинено з 02.11.2021 згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2021 № 1633/6, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності доказів, що витребувані у вказаного нотаріуса ухвалою від 15.12.2021, з урахуванням достатності доказів, що наявні в матеріалах справи і надані сторонами. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 18.09.2019 між [PERSON] і ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» укладено кредитний договір № 00-442974 від 18.09.2019 в електронній формі, за умовами якого [PERSON] отримав кредит на суму 3\~000,00 грн. строком на 30 днів під 0,01% на день (а.с. 1720). 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 99570, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості за кредитним договором № 00-442974 від 18.09.2019 загальним розміром 8\~409,00 грн. за період з 18.10.2019 по 05.07.2021, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 3\~000 грн., прострочена заборгованість за комісією 5\~400 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 9,00 грн. (а.с. 16-20). За вказаним виконавчим написом постановою приватного виконавця виконавчого округу\~Запорізької області\~Якименка А.О.\~від06.10.2021 було відкрито виконавче провадження за № 67042359 (а.с. 1415), проведення виконавчих дій в якому на підставі ухвали суду у цій справі від 15.12.2021 зупинене згідно з постановою приватного виконавця від 20.12.2021 (а.с. 35). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 15.07.2021 виконавчий напис № 99570, приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 99570 від 15.07.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тому суд вважає, що інші доводи позовної заяви не є доречними, а тому судом при ухваленні рішення не оцінювались. Крім того, предметом спору у цій справі не є визнання недійсним чи неукладеним кредитного договору між сторонами, а тому відповідні доводи позивача та відповідача, викладені у позові та відзиві відповідно, суд вважає такими, що не мають значення для розгляду і вирішення цієї справи. Також судом відкидається посилання у відзиві на неналежність відповідача у справі, оскільки вони суперечать правовим висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 519/77/18, провадження № 61-10311св19. Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що «виходячи з норм\~Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача». Отже, враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, що є самостійною, окремою і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] в особі представника адвоката Біліченка О.О. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених судових витрат позивачем та його представником надано такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 11.12.2021, копію ордера Серії АР № 1071106, акт приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 12.01.2022, за яким [PERSON] сплатив адвокату Біліченку О.О. 4\~300,00 грн., у тому числі 800,00 грн. за юридичні консультації з приводу предмету спору (11.12.2021, 1 година), 1\~500 грн. за підготовку та направлення до суду позовної заяви, 1\~000 грн. за складання заяви про забезпечення позову, 1\~000 грн. за підготовку клопотання про витребування доказів (а.с. 40-45). Вищевказані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом із тим, у відзиві на позов відповідачем не доведено неспівмірність вказаних витрат, а наведено лише думку, що ці витрати необґрунтовано завищені. Натомість, позивачем та його представником доведено обґрунтованість витрат відповідними доказами, щодо яких в суду відсутні сумніви у їх належності, допустимості та достовірності. Таким чином, з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 908,00 грн., 454,00 грн. (а.с. 1, 22) та витрати на правничу допомогу адвоката розміром 4\~300,00 грн., а разом 5\~662,00 грн.

Outcome: approved