Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, мотивуючи тим, що з 2020 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] у них народилась дитина [PERSON] . Проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався. Відповідач ставиться до [PERSON] , як до дочки, вони спілкуються, проводять час разом. При реєстрації народження доньки, запис про батька був зроблений з її слів, тобто відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. З відповідачем не проживає з липня 2020 року. Донька проживає разом з нею. Відповідач інколи приїздить до доньки. Той факт, що [PERSON] є дочкою відповідача підтверджує звіт тесту ДНК на батьківство та інші докази. Враховуючи наведене просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2020 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 20.11.2020 року [PERSON] народилась [INFO] , про що 20.11.2020 року у Івано-Франківському міському відділлі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зроблено відповідний актовий запис за №2436, у графі мати зазначено - [PERSON] , у графі батько - [PERSON] . Згідно звіту тесту ДНК на батьківство, який долучений позивачем до позовної заяви, вірогідність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить 99,99999%. Згідно довідки, виданої завідувачем ДНЗ №36 «Віночок» Зелінською О. від вересня 2021 року позивач [PERSON] працює в ДНЗ №36 «Віночок» на посаді помічника вихователя з 01.06.2020 року. В даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 23.01.2021 року. Як вбачається з свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] від 04.11.2021 року [PERSON] , [INFO] , змінила по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 09.11.2021 року ухвалою суду призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи є громадянин України [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] .? Проведення зазначеної експертизи доручено експертам Івано-Франківського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за статтею 385 цього Кодексу за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків. З висновку експерта № СЕ-19/109-21/13296-БД від 18.01.2022 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] доведено. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду Згідно ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про оспорювання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для оспорювання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Частиною 1ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства. Враховуючи, що на час зачаття дитини позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та висновок експерта, яким встановлено вірогідністю батьківства відповідача на 99,9999%, суд вважає позов про визнання батьківства доведеним. За правилами дост. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та вважає можливим визнати батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження № 2436, складеного 20.11.2020 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач ухвалою суду від 05.10.2021 року була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved