Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи»,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що 07\~вересня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Сазоновою\~О.М.\~за заявою\~стягувача ТОВ\~«Кредитні ініціативи»,\~який є\~правонаступником АТ\~«Альфа-банк»\~по договору\~факторингу від\~30\~вересня 2009\~року,\~було вчинено\~виконавчий напис\~нотаріуса про\~стягнення з\~нього коштів\~у розмірі\~84\~372,50\~доларів США\~за кредитним\~договором №\~ SME0015187 від 03 липня 2008 року. Сума заборгованості включає: 26 856,90 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 57 515,60 доларів США - проценти та комісія. Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса є незаконним та не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, зазначає, що стягувач вже використав своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року, оскільки між ним та АТ «Альфа-банк» дійсно було укладений кредитний договір № SME0015187 від 03 липня 2008 року. Відповідно до п.6.2 «розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору ... підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз»». В січні 2011 року, коли у нього виникла заборгованість за Договором, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовною заявою у Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (далі - Третейський суд). 17 січня 2011 року Третейський суд ухвалив рішення по справі №5405- 3/563/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» борг у сумі 227 418,87 грн. 19 вересня 2013 року суддя К.В.Мороз Новозаводського районного суду міста Чернігів у справі №2515/9783/2012 ухвалив задовольнити заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 січня 2011 року у справі №5405-3/563/10. Тобто повторне стягнення за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи» за допомогою нотаріального напису нотаріуса є незаконним. Відповідно до Виконавчого напису нотаріуса, який зареєстрований в реєстрі за номером 5942 від 07 вересня 2021 року, з [PERSON] потрібно стягнути нараховані за період з 01 лютого 2018 року по 01лютого 2021 року: \~ \~ \~ \~26 856,90 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 57515,60 доларів США - проценти та комісія. Щодо сум, нарахованих банком після 17 січня 2011 року (дата рішення Третейського суду, щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року) та заявлених до стягнення у Виконавчому написі нотаріуса, зазначає наступне. Відповідач, звернувшись у 2011 році із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом, а також комісії. Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14- 318цс18). З урахуванням викладеного, нарахування банком відсотків і комісії у розмірі 57 515,60 доларів США після 17 січня 2011 року є незаконним. Відповідно до кредитного договору № SME0015187 від 03 липня 2008 року (Додаток №4 до позову), строк внеску останнього платежу 01 липня 2014 року. Але оскільки Відповідач звернувся у 2011 році із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Рішення Третейського суду про стягнення кредитної заборгованості від 17 січня 2011 року свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Тобто позовні строки щодо спорів за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року спливли у січні 2014 року. Також звертає увагу суду, що сам кредитний документ не завірений нотаріально, але на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, який зареєстрований в реєстрі за номером 5942 від 07 вересня 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 листопада 2021 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 09 лютого 2022 року о 13 год. 00 хв. 13 грудня 2021 року від представника ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса відповідачем було подано всі визначені чинним законодавством документи. Надавати будь-які інші документи відповідач був зобов`язаний виключно у тому разі, якщо це вимагав би сам нотаріус, яким вчиняється виконавчий напис. При цьому звертає увагу суду на той факт, що у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус при вчиненні виконавчого напису має право вимагати додаткові документи, а не зобов`язаний їх витребовувати. Тому, вбачається, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірність заборгованості позивача перед відповідачем була доведена у встановленому законодавством порядком. Оскільки станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року зобов`язання позивача за Кредитним Договором належним чином не виконані, то відповідно Кредитний договір станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року залишається чинним. У зв`язку з цим зобов`язання позивача щодо повернення в повному обсязі отриманих від Банку (правонаступником якого є Товариство) грошових коштів у вигляді кредитної лінії, процентів за використання кредиту, а також сплати штрафних санкцій (у разі їх застосування) станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року залишається чинним. Станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року Товариство, як кредитор у зобов`язанні за Кредитним Договором було наділено правом грошової вимоги до Позивача щодо повернення наданих Позивачу грошових коштів у вигляді кредитної лінії, оскільки таке зобов`язання станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року ще не було припинено. Проте в силу приписів статті 257 Цивільного кодексу України таке право вимоги Товариства обмежено останніми трьома роками дії зобов`язань за Кредитним Договором. Станом на дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року (тобто в день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса) у Товариства виникло право грошової вимоги до Позивача за три останні роки існування зобов`язання. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, стягнення заборгованості (тобто реалізація Товариством права вимоги до Позивача) здійснюється за три останні роки до моменту висунення вимоги щодо виконання зобов`язання за Кредитним Договором в повному обсязі. Оскільки Товариство реалізувало своє право грошової вимоги до позивача, яке виникло у нього дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року, в силу приписів статті 257 Цивільного кодексу України та статті 88 Закону України «Про нотаріат» то вбачається, що Товариство мало звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса для стягнення з позивача заборгованості не пізніше 22 вересня 2023 року. Оскільки Товариство звернулось до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса дату вчинення виконавчого напису № 5942 від 07 вересня 2021 року, тобто в день виникнення вимоги, вбачається оскаржуваний виконавчий напис здійснено в межах строків встановлених законодавством для вчинення виконавчих написів нотаріуса. Додатково зауважує, що позивач акцентує увагу на тому, що сплив саме строк позовної давності. При цьому позивач підміняє поняття строк звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса поняттям строк позовної давності. Позивач заявляє, що законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса не існувало у зв`язку із Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка визначала нечинним та незаконним нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів на договорах. Проте, таке твердження позивача не відповідає дійсності, з огляду на те, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 не була належним чином виконана та розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені не був належним чином скасований. На підтвердження даної обставини слід зазначити, що на офіційному веб-сайті Верховної Ради України «Законодавство України» при відкритті Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» безпосередньо в самому Переліку документів, за якими стягнення заборгованості. провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів відображається розділ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, який мав втратити чинність та відповідно видалений з офіційного тексту такого Переліку. Проте будь-які записи про те, що даний розділ втратив чинність відсутні. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.34-37). В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 5942, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № SME0015187\~від 03\~липня 2008\~ року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого2021 року, суму заборгованості яка складає 84372, 50 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 26856, 90 доларів США, прострочена заборгованість за процентами та комісіями становить 57515, 60 доларів США. Загальна сума, що підлягає стягненню 84372, 50 доларів США (а.с. 5). 17 січня 2011 року Третейський суд ухвалив рішення по справі №5405- 3/563/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» борг у сумі 227418,87 грн. (а.с.9-11). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором № SME0015187 від 03 липня 2008 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого2021 року, суму заборгованості яка складає 84372, 50 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 26856, 90 доларів США, прострочена заборгованість за процентами та комісіями становить 57515, 60 доларів США (а.с. 5). Згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 січня 2011 року по справі №5405-3/563/10 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в розмірі 227418,27 грн. (а.с. 9-11). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігів від 19 вересня 2013 року у справі № 2515/9783/2012 видано відповідачу виконавчий лист згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 січня 2011 року (а.с. 12). Таким чином відповідач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, звернувшись в 2011 році до суду з позовом про примусове стягнення вказаних коштів в судовому порядку з відповідачів. Такими діями кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. З вказаного вбачається, що підстави вважати заборгованість за кредитним договором безспірною відсутні. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662(надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною\~постановою\~виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22 лютого 2017 року судом застосовано вимоги положення п. 10.2\~постанови\~Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21 березня 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 вересня 2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 07 вересня 2021 року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного з позивачем у простій письмовій формі. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача\~ необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в загальному розмірі 908 грн. 00 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved