Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Щодо рішення, прийнятого по суті спору Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.10.2021 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : - аліменти на утримання доньки - [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 15.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . - аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 15.05.2020 до моменту досягнення [PERSON] ( [INFO] ) трьох років - тобто до [INFO] ; - 11 037,61 грн, додаткових витрат на утримання дитини. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) за минулий час з моменту від 28.07.2019 до моменту подання даної позовної заяви, - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору - 2 522,40 грн. У судовому засіданні 21.10.2021 представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було подано клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу за змістом якого позивачем понесені витрати в розмірі 24 100,00 грн та будуть понесені судові витрати за представництво інтересів адвокатом на судовому засіданні. Обґрунтування заяви про розподіл судових витрат В клопотанні про доручення доказів понесення витрат на правничу допомогу заявник звертає увагу на ту, що в матеріалах справи наявні копії договору № 01/08.05-20 про надання правової допомоги від 08.05.2020 та ордеру серії КС № 663939, на підставі яких надається правова допомога. Зазначається, що даний договір № 01/08.05-20 про надання правової допомоги був укладений між адвокатом Ільїною Д.В. та позивачем, на підставі укладеного позивачем договору 01.05.2020 з ТОВ «ЕКСПЕРТНО-КОНСУЛЬТАЦІЙНА АГЕНЦІЯ «ТЕРРА» про надання юридичних послуг з організації консультаційно-позовної роботи та договору з адвокатським бюро «ІЛЯСОВ.ТЕРРА» від 10.03.2021. Вказується, що на підставі вказаних договорів, адвокат Ільїна Д.В. надала правову допомогу, яка полягає у наступному: -аналіз обставин справи, документів, та судових ухвал з приводу заяв, підготованих попереднім адвокатом, надання юридичної консультації - 1 000,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, стягнення аліментів за минулий час, стягнення аліментів на колишню дружину та стягнення додаткових витрат - 6 000,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про витребування доказів - 500,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про виклик свідка - 500,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва заяви про допит Позивача як свідка - 500,00 грн; -складання та подання до Пенсійного фонду України адвокатського запиту щодо розміру пенсії батька відповідача - 1 000,00 грн; -аналіз відзиву Відповідача. Складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва відповіді на відзив [PERSON] на позовну заяву у справі № 760/11316/20 - 4 000,00 грн; -аналіз заперечень відповідача. Складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва додаткових пояснень у справі № 760/11316/20, з урахуванням питань, які зачепив відповідач в запереченні на відповідь на відзив - 3 000,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва клопотання про витребування доказів розміру соціального забезпечення батька Відповідача з Пенсійного Фонду України у справі № 760/11316/20 - 500,00 грн; -складання та подання до Солом`янського районного суду міста Києва клопотання про розгляд справи № 760/11316/20 в судовому засіданні - 1 000,00 грн; -представництво інтересів в судовому засіданні в Солом`янському районному суді міста Києва 04.03.2021 - 2 000,00 грн; -представництво інтересів в судовому засіданні в Солом`янському районному суді м. Києва 19.07.2021 - 2 000,00 грн; -ознайомлення з матеріалами справи № 760/11316/20 в Солом`янському районному суді м. Києва 06.08.2021 - 1 000,00 грн; -підготовка та відправка адвокатського запиту до ГУ НПУ та відправка ухвали суду до Печерського УП та [PERSON] 06.08.2021 - 1 000,00 грн; -також понесені витрати на поштові відправки листів в розмірі 100,00 грн. Зазначається, що позивачем понесені витрати в розмірі 24 100,00 грн та будуть понесені судові витрати за представництво інтересів адвокатом на судовому засіданні. При цьому зауважується, що понесення витрат позивачкою на правову допомогу підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 15.09.2020, квитанцією від 21.10.2020 про сплату 18 000,00 грн, актом приймання-передачі від 18.10.2021 та квитанцією від 19.10.2021 про сплату 6 100,00 грн. До клопотання заявника додано завірені копії: -договору про надання юридичних послуг з організації консультаційно-позовної роботи від 01.05.2020; -акту приймання-передачі наданих послуг від 15.09.2020 на загальну суму 18 000,00 грн; -квитанції від 21.10.2020 на суму 18 000,00 грн; -договору про надання юридичних послуг з організації консультаційно-позовної роботи від 10.03.2021; - акту приймання-передачі наданих послуг від 18.10.2021 на загальну суму 6 000,00 грн; - квитанції від 19.10.2021 на суму 6 100,00 грн. Також додано оригінали доказів направлення копії відповідного клопотання відповідачу (дата направлення: 20.10.2021). Правова позиція відповідача 14.02.2022 до початку судового засідання до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд питання про розподіл судових витрат без участі сторони відповідача. При цьому вказується, що щодо поданої стороною позивача заяви про розподіл судових витрат сторона відповідача покладається на розсуд суду. Мотиви суду Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено наступне: «Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду вважає, що посилання представника позивачки, що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо [PERSON] , що, на його думку, ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Лісовським Р. А. не підтверджено, оскільки відповідачкою доведено реальність надання правничої допомоги. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших». Як вбачається з матеріалів справи (т. І а.с. 8), у позові вказувалось, що орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 10 000,00 грн. Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. При цьому, суд бере до уваги пояснення представника позивача, надані у судовому засіданні 14.02.2022, що сума правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн була визначено з урахуванням того, що для справ про стягнення аліментів законодавчо передбачено спрощену процедуру, а тому при поданні позову неможливо було передбачити, що розгляд справи триватиме так довго та вимагатиме докладання відповідної кількості зусиль та часу. Разом з тим, судом враховано, що представник позивача дійсно брав участь у всіх судових засіданнях, які призначались у справі (зокрема: 04.03.2021, 19.07.2021, 21.10.2021), що підтверджується, матеріалами справи, зокрема, протоколами судових засідань. При цьому, суд звертає увагу, що відкладення судового засідання 19.07.2021 відбулось, зокрема, з огляду на клопотанням представник відповідача позивача, який діючи сумлінно та добросовісно міг передбачити, що відкладення судового засідання може спричинити збільшення кількості судових засідань, в яких приймає участь представник позивача, а отже й передбачити збільшення відповідних судових витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем у визначені законом порядку та строки надано копії: -договору про надання юридичних послуг з організації консультаційно-позовної роботи від 01.05.2020; -договору про надання юридичних послуг з організації консультаційно-позовної роботи від 10.03.2021; -ордеру на ім`я [PERSON] ; -свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю [PERSON]; -акту приймання-передачі наданих послуг від 15.09.2020 на загальну суму 18 000,00 грн; -квитанції від 21.10.2020 на суму 18 000,00 грн; - акту приймання-передачі наданих послуг від 18.10.2021 на загальну суму 6 000,00 грн; - квитанції від 19.10.2021 на суму 6 100,00 грн. Також суд бере до уваги наведений представником позивача в заяві від 20.10.2021 детальний розрахунок наданих послуг та витрат, щодо якого відповідачем будь-яких заперечень не надано. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем доведено реальність судових витрат; дійсна необхідність вбачається з загальної ситуації, в якій опинився позивач, який був вимушений вчиняти заходів щодо свого захисту в судовому порядку протягом тривалого часу; щодо фінансового стану сторін, то відповідачем не доведено, що його фінансовий стан свідчить про непомірність покладення на нього тягаря сплати витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями п. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього. З урахуванням наведеного, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також з огляду на приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме: пропорційно розміру задоволених позовних вимог (судом задоволено 3 з 4-х заявлених позивачем вимог, тобто 75 % вимог) у сумі 18 075,00 грн (75% від 24 100,00 грн). Враховуючи наведене,

Outcome: partial