Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29 квітня 2020 року у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 15. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який є неповнолітнім. [PERSON] зазначає, що спільне життя з [PERSON] не склалося, у них часто виникали непорозуміння, суперечки, конфлікти через різні погляди на сімейне життя і виховання дитини, несумісність характерів, тому у вересні 2020 року вони припинили спільне проживання. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, його збереження буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, тому просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу та відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. В судове засідання позивачка не з`явилась, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 квітня 2020 року у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 15.У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.4). У шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] народився син [PERSON] , який є неповнолітнім (а.с. 5). Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач погодився на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже позивачці після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивачка просить залишити неповнолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач не має заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю (позивачкою у справі). Водночас суд зауважує, що під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. На підставі наведеного, ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved