Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

15 листопада 2021 року позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.02.2018 у розмірі 17 301,62 грн станом на 16.10.2021 та судові витрати у розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до підписаної відповідачем Анкети-заяви № б/н від 28.02.2018 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду з даним позовом. Вказана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку, Тарифами, які викладені на банківському сайті, на думку позивача, складають кредитний договір (надалі - Договір). При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, формулярами та стандартними формами, а саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку». Відповідач не виконує свої обов`язки за Договором щодо повернення кредиту. Станом на 16.10.2021 відповідач має загальну заборгованість у сумі 17 301,62 грн, яка складається з такого: - 9 317,88 грн - заборгованість за кредитом; - 7 983,74 грн - заборгованість за відсотками; - 0,00 грн - штраф. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 28 грудня 2021 року. 28 грудня 2021 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області відкладено судове засідання у цивільній справі на 09 лютого 2022 року. Повідомлено відповідача про розгляд справи шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280, ст. 281 ЦПК України ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 28.02.2018 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі - Заява) (а.с. 8). У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку шляхом самостійного роздрукування з сайту банку. Разом з тим, надані позивачем Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с. 13) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 8 (на звороті) - 12), не містять підпису відповідача. Згідно заяви позивача від 02.12.2021 (а.с. 36) та довідки позивача (а.с. 32, 33) відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано такі картки: - № [NUMBER] - 28.02.2018 строком дії до серпня місяця 2021 року; - № [NUMBER] - 11.03.2019 строком дії до січня місяця 2023 року. Відповідно до довідки за лімітами (без реквізитів) [PERSON] 28.02.2018 було встановлено кредитний ліміт 2 300,00 грн, який декілька разів змінювався, а саме: 06.04.2018 - кредитний ліміт збільшено до 11 000,00 грн; 27.02.2021 - кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 41, 42). Отже, найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідача за весь період кредитування складав 11 000,00 грн, та який остаточно було зменшено до 0,00 грн 27.02.2021. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 6-7), через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 16 жовтня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 17301,62 грн, яка складається з: - 9 317,88 грн - заборгованість за кредитом; - 7 983,74 грн - заборгованість за відсотками; - 0,00 грн - штраф. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за карткою станом на 24.02.2021 (а.с. 37-38, 39-40) за період з 28.02.2018 по 02.12.2021. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. З виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою та здійснював платежі на погашення заборгованості. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на його банківську картку, що підтверджується банківською випискою за договором та довідкою за лімітами. Оцінюючи розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитними коштами суд зазначає таке. З тексту позовної заяви та з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нараховував відповідачеві проценти за користування кредитним коштам, застосовуючи процентну ставку 46,80 % річних. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК»(а.с. 8 (на звороті) -12) та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна»(а.с. 13), на яких не міститься підпис відповідача. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредитної картки саме під назвою «Універсальна». Довідками позивача (а.с. 33, 36) підтверджено факт видачі відповідачеві двох банківських карток. Назви карток чи назву банківського продукту/послуги, яким скористався відповідач, надані позивачем докази не містять. Тобто безпідставним є нарахування плати за користування кредитом за Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», зміст яких не було погоджено з відповідачем. Отже, суд уважає, що доводи позивача про погодження відповідачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у письмовій формі не підтверджені позивачем належними доказами та є безпідставними. Суд також не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем не доведено, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Вказаний висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року), № 188/1815/17 (постанова від 27.08.2020), № 378/305/18 (постанова від 23.07.2020), відповідно до яких витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Будь-яких інших доказів на підтвердження існування письмових домовленостей сторін саме про такі умови кредитування, про які йдеться в позовній заяві, позивач до суду не подав. Отже суд уважає нарахування процентів за користування кредитом за застосованими позивачем процентними ставками неправомірним, оскільки розмір таких процентів не був встановлений договором та законом. Вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом на рівні облікової ставки НБУ у відповідності до ст. 1048 ЦКУ позивач не заявляв, розрахунок заборгованості за процентною ставкою, прямо передбаченою законом, позивач до суду не подав.

Outcome: partial