Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

позивач через свого представника у червні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 45 200,63 грн, яка складається з: 30 276,40 грн - неповернута сума кредиту; 2 432,59 грн - прострочені відсотки; 4 877,55 грн - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 7 614,09 грн - пеня, та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 16.12.2013 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 276,40 грн зі строком повернення до 15.06.2016. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами 9,99 річних. Проте відповідач не виконувала свої зобов`язання за договором, що призвело до вищевказаної заборгованості, яка станом на 19.12.2017 становить 45 200,63 грн. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді Яценко Н.О. 01 серпня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва по справі відкрито спрощене позовне провадження. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за договором № 6311-OWNCASH від 16.12.2013 в розмірі 30 276 гривень 40 копійок - неповернута сума кредиту; 2 432 гривні 59 копійок - прострочені відсотки; 4 877 гривень 55 копійок - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 7 614 гривень 09 копійок - пеня.? Ухвалою від 15.08.2019 року прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23.01.2019 року. Ухвалою від 21.01.2019 року скасовано заочне рішення від 23.01.2019 року. Ухвалою від 30.11.2020 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою від 18.03.2021 року уточнено питання експерту та повернуто справу для проведення експертизи. 17.06.2021 року до суду надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 17.06.2021 року відновлено провадження по справі . Ухвалою від 29.09.2021 року залучено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до участі у справі як правонаступника позивача АТ «Кредобанк». В судовому засіданні 11.11.2021 року представник відповідача подала клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження судових витрат відповідно до якого просила суд стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 16100 грн. В судове засідання призначене на 28.01.2022 року на 14 год. представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі позивача, просила суд позов задовольнити та зменшити витрати відповідача на правову допомогу до нуля гривень. Відповідач з представником в судових засіданнях проти задоволення позову заперечували. В судове засідання призначене на 28.01.2022 року на 14 год. відповідач з представником не з`явилася. Відповідач подала заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Просила суд в задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що підпис на кредитному договорі № 6311-OWNCASH від 16.12.2013 та додатках до нього , укладених між ПАТ «КредоБанк» та [PERSON] , виконано не нею, а іншою особою, що підтверджується висновком судових експертиз від 15.06.2021 року. Також просила суд стягнути з позивача на її користь судові витрати пов`язані з розглядом даної справи в розмірі 16190 грн. 60 коп., які складаються з: судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 384 грн. 20 коп., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 9806 грн. 40 коп. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Як доводив суду позивач, 16 грудня 2013 року між ПАТ «Кредобанк», який змінив назву на АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 6311-OWNCASH, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 30 276,40 грн на умовах зворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому договорі зі строком повернення до 15.06.2016. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами 9,99 річних (а.с.41-47 т.1). 16 грудня 2013 року Банк, грошові кошти перерахував в безготівковій формі шляхом зарахування на поточний рахунок в сумі 30 276,40 грн, що підтверджував меморіальним ордером № 36937499 від 16.12.2013 та меморіальним ордером № 36937530 від 16.12.2013 (а.с.5-6 т.1). Як убачається з наданого суду Банком розрахунку станом на 19.12.2017 утворилася заборгованість за вищевказаним договором в сумі 45 200,63 грн, яка складається з: 30 276,40 грн - неповернута сума кредиту; 2 432,59 грн - прострочені відсотки; 4 877,55 грн - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 7 614,09 грн - пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» укладено договір Факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором № 250621/1, відповідно до умов якого права вимоги за Кредитним договором №6311-OWNCASH 16.12.2013 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилалася на те, що кредитний договір №6311-OWNCASH 16.12.2013 року у ПАТ Кредобанк» нею не укладався та кошти вона не отримувала. Як убачається з висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі №761/22197/18 від 15.06.2021 року №4456/4457/21-32 підпис на спірному кредитному договорі та додатках до нього виконано не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 4-23 т.2) Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач належними та допустимими доказами не довів видачу саме відповідачу [PERSON] кредиту за договором № 6311-OWNCASH 16.12.2013, при цьому підпис на вказаному кредитному договорі та додатках до нього , укладених між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] виконано не [PERSON] , а іншою особою, що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15.06.2021 року, а тому суд відмовляє в задоволенні позову. Вирішуючи питання щодо розміру витрат, які підлягають відшкодуванню суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В своїй заяві про стягнення судових витрат відповідач посилається на те, що судові витрати понесені нею у зазначеній справі складаються з: сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.; витрат, пов`язаних з проведенням судової почеркознавчої експертизи в розмірі 9806 грн. 40 коп.; витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи представником відповідача було надано угода про надання правничої допомоги від 09.07.2019, укладений між адвокатом Немеровець Т.А. та відповідачем [PERSON] ; детальний опис послуг наданих адвокатом, а саме: надання первинної юридичної консультації - 500 грн.; складання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року - вартістю 1000 грн.; складання клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23.01.2019 - вартістю 300 грн., складання клопотання про витребування письмових доказів - вартістю 200 грн.; представництво в суді першої інстанції - вартістю 4000 грн., виходячи з розрахунку: 1000 грн. суд. засідання х 4 (орієнтовна кількість засідань); актами прийому-передачі виконаних робіт та детальний опис витрат, пов`язаних з судовим розглядом даної справи. Вартість комплексу правової допомоги, що надається у даній справі склала 6000 грн., які сплачені відповідачем адвокату 17.07.2019 р. в сумі 2000 грн. та 11.11.2021 р. в сумі 4000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.66-71 т.2). Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Застосовуючи зазначені стандарти в даній справі, суд вважає, що витрати, зазначені у детальному описі витрат відповідають критерію реальності адвокатських витрат з точки зору їх необхідності. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне заяву відповідача [PERSON] про стягнення судових витрат з позивача задовольнити. Відповідно до ст.133, 137, 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати понесені за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 384 грн. 20 коп., витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 9806 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Outcome: approved