Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

10.01.2022 року з Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла цивільна справа для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді від 12.01.2022 року зазначена заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов суду не надав. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав. Суду пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина. З 06.10.2021 року неповнолітній син мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач є працездатною, інших утриманців не має, має постійний та регулярний дохід у вигляді заробітної плати, однак від обов`язку щодо утримання дитини ухиляється. Отримані аліменти відповідачка на сина не витрачає взагалі. Просить припинити стягнення з нього аліментів з 06.10.2021 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу, просить позов задовольнити. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову частково заперечує, суду пояснила, що від шлюбу з позивачем має неповнолітнього сина, на утримання якого рішенням суду з позивача стягнуто аліменти на її користь. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я та примусової госпіталізації її за рішенням суду до психоневрологічної лікарні, неповнолітній син наразі мешкає з батьком та знаходиться на його утриманні. Проти припинення стягнення аліментів не заперечує, але просить припинити стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Однак зазначила, що за станом здоров`я вона є інвалідом 2 групи, не може повноцінно працювати, не згодна сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів в зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Крім того, отримані в якості аліментів кошти вона витратила на власні потреби, бо потребувала лікування, у неї навіть не має чого їсти. Представник відповідача підтримала заперечення відповідача, просить визначити розмір аліментів на утримання сина в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому зазначила, що відповідачка отримує дохід до 5000 грн., а тому стягнення 1/4 частини не буде перевищувати 50% від прожиткового мінімуму. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників позивача та відповідача, встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року у справі № 337/3717/16-ц був розірваний. Від вказаного шлюбу, сторони мають спільну дитину неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2017 року по справі № 337/83/17 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.01.2017 р. і до повноліття дитини. Рішення суду звернено до примусового виконання. З 06.10.2021\~року,\~неповнолітній [PERSON] \~почав проживати\~з позивачем. Вказаний факт підтверджується довідкою з ОСББ про фактичне місце проживання та визнаний відповідачкою. 01.10.2021 року, позивачем було укладено договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] для подальшого проживання там з дитиною. Районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району було винесено Розпорядження № 707р від 18.11.2021 року про визначення місця проживання дитини. Так, згідно п.1 вказаного розпорядження, було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Отже, наведеними вище обставинами та доказами, підтверджується факт того, що спільний син позивача та відповідачки проживає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, у зв`язку з чим підстав для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки для утримання дитини не існує. Позивач з 06.10.2021 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним, відповідачка участі у забезпеченні дитини не приймає.\~ Таким чином, кошти як аліменти, які нині отримує відповідачка від позивача є такі, що отримуються без достатньої правової підстави, оскільки вони не спрямовуються на забезпечення дитини, що є протиправним та таким, що порушує права дитини. За положеннями\~ч.1,\~2\~ст.179\~СК України,\~аліменти,\~одержані на\~дитину,\~є власністю\~дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За приписами ст.273 СК України, якщо матеріальний\~або сімейний\~стан особи,\~яка сплачує\~аліменти,\~чи особи,\~яка їх\~одержує,\~змінився,\~суд може\~за позовом\~будь-кого\~з них\~змінити встановлений\~розмір аліментів\~або звільнити\~від їх\~сплати. Крім того, згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Тож, оскільки [PERSON] є відповідачем (платником аліментів) за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2017 року по справі № 337/83/17, а нині змінилися обставини, внаслідок чого неповнолітня дитина почала проживати з ним та перебувати на його повному утриманні, [PERSON] має законне право вимагати припинення сплати аліментів за таким судовим рішенням. На підставі даного, існують всі підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , які нині стягуються з нього за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2017 року по справі № 337/83/17. При цьому суд вважає, що стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки підлягає припиненню з дня прийняття районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району Розпорядження про визначення місця неповнолітнього [PERSON] , а саме з 18.11.2021 року, що цілком узгоджується з постановою ВС від 25.06.2018 року по справі № 753/23672/16-ц, згідно якої «можливість звільнення особи від сплати аліментів у випадку зміни її матеріального або сімейного стану, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, передбачена статтею 273 СК України. Застосовуючи вказані норми закону, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінились обставини та діти стали постійно проживати з батьком та перебувати на його повному утриманні та дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність вказаних обставин дає право на звільнення батька від сплати аліментів та заборгованості по аліментах на користь матері, з якою діти вже не проживають, з моменту прийняття рішення органом опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком». Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує дохід у вигляді пенсії в розмірі 1934 грн., інших утриманців за виконавчими листами не має. Позивач [PERSON] за його доводами, не спростованими позивачем, має постійний та регулярний заробіток у вигляді заробітної плати, є працездатним, стан здоров`я задовільний, інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки, яка не надає позивачеві допомоги щодо утримання сина в добровільному порядку, суд враховує, що право вибору способу виконання відповідачкою обов`язку утримувати дитину належить виключно позивачеві, разом з яким проживає неповнолітній син, також враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров`я і матеріальне становище сторін, матеріальне становище платника аліментів, який інших дітей на утриманні не має, будь-які стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, та враховуючи конституційний обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) матері, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial