Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.06.2017 року між приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АК-4460244, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номерний знак « [NUMBER] ». 08.05.2018 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом "ВАЗ 21093" д.н.з. " [NUMBER] " в м. Чернівці по вул. Руській, 86, допустив зіткнення з транспортним засобом "Opel", д.н.з. " [NUMBER] ". Внаслідок настання ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало те, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2109" д.н. [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген Лупо» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який за ініціацією здійснив зіткнення із т.з. "Opel" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було допущенно зіткнення. Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.07.2018 року [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.05.2018 року. У зв`язку з настанням страхової події у ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виник обов`язок по відшкодуванню завданих унаслідок аварії збитків потерпілій особі. На підставі зібраних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Також позивач вказував на те, що [PERSON] у момент настання дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою суду від 16.07.2018 року. Зазначає, що потерпілі особи звернулись до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надали всі необхідні документи. Враховуючи наведене, зазначив, що в даному випадку у позивача наявні підстави для звернення до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди на підставі ст.27 Закону України «Про страхування». Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.12.2021 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. У статті 190 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5 статті 128 цього Кодексу. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, cторони до суду не подавали. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Частиною 6 ст.128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України). Відповідачу було надіслано ухвалу суду від 20.12.2021 року та позовну заяву з додатками та встановлено строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав. Суд вважає, що [PERSON] про розгляд справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать матеріали справи - витяг із трекінгу про вручення поштового відправлення. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуються судом і роз`яснення, наведені в рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини. Так, підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як було встановлено судом, постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.07.2018 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності на ст.124, ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.9). Постановою суду від 16.07.2018 року було встановлено, що [PERSON] 08.05.2017 року, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2109" д.н. [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Фольцваген Лупо д.н. [NUMBER] , який за ініціацією здійснив зіткнення із автомобілем марки "Opel" д.н. [NUMBER] , внаслідок чого було допущення зіткнення. У подальшому, постановою суду від 03.09.2020 року у постанові суду від 16.07.2018 року було виправлено описку та зазначено дату настання дорожньо-транспортної пригоди як «08.05.2018 року». Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувався, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 08.05.2018 року. Власником та страхувальником транспортного засобу марки "ВАЗ 2109" д.н. [NUMBER] є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4460244( а.с.10). Як вбачається з вказаного полісу, [PERSON] застрахував транспортний засіб марки «Ваз 21093» д.н. [NUMBER] . Строк дії страхового полісу з 15.06.2017 року по 14.06.2018 року. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом також встановлено, що 21.05.2018 року потерпіла особа [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про виплату страхового відшкодування на підставі страхового полісу № АК/ 4460244, на підставі чого страховиком було виплачено відшкодування у розмірі 5000 грн. 00 коп.(а.с.6). Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, згідно п. а ст. 38.1.1 Закону, страховикпісля виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, за змістом положень статті 38 Закону N 1961-IVстраховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника лише якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Окрім того, суд зауважує, що регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу, це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. У той же час, право зворотної вимоги страховика згідно положень ч.1 ст.1191 ЦК України виникає не до будь-якої особи, а виключно до винної особи. Однак, як було встановлено судом, [PERSON] у момент настання дорожньо-транспортної пригоди 08.05.2018 року автомобілем марки "ВАЗ 2109" д.н. [NUMBER] не керував та не був його водієм, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також самовільно не залишив місце пригоди, а тому відсутні підстави застосування відносно нього п. а ст. 38.1.1 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість, винною особою у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком, згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.07.2018 року є [PERSON] (а.с.9). У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed