Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

07.09.2021 позивач звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення аліментів. 01.11.2021 суддя Броварського міськрайонного суду Василишин В.О. визначив підсудність даної справи за Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області. Підставою для прийняття такого рішення, стала розбіжність між адресами фактичного проживання та адреси реєстрації позивача. Встановивши, що відповідач проживає в Чернігівській області, а позивач хоч і проживає, але зареєстрована в с. Виповзки, Броварського району, Київської області, суд із застосуванням статті 31 ЦПК України, направив справу за підсудністю до Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області. В даній категорії справ статтею 28 ЦПК України, закріплена альтернативна підсудність (за вибором позивача) та норма закону дає права звернення із таким позовом, також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. З метою не допущення спорів про підсудність в розумінні статті 32 ЦПК України, а також тієї обставини, що справа надійшла до Броварського міськрайонного суду 07.09.2021, а передана до іншого суду 29.12.2021, Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області 29.12.2021 було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі №361/7874/21. Із позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред`явлення позову щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимоги викладені в позові [PERSON] , обґрунтовує тим, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач свої батьківські обов`язку щодо утримання дитини не виконує, матеріальної допомоги не надає. Вона вважає, що відповідач є працездатним та за своїм станом здоров`я має можливість сплачувати аліменти, на утримання малолітнього сина на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року, відкрите провадження в даній справі та з урахуванням незначної складності справи, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який 18.01.2022 отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, не надано відзиву на позов. 26.01.2021 року [PERSON] звернулась о суду із заявою про виправлення описки в ухвалі про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 26.01.2022 в задоволенні вказаної заяви було відмовлено. Ухвалою суду від 26.01.2022 судом вирішено провести судове засідання не змінюючи виду провадження, розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, однак з викликом осіб та з проведенням судового засідання. Викликати в судове засідання сторони, при цьому явку [PERSON] в судове засідання, з метою дослідження оригіналів документів, на які посилається позивач - визнати обов`язковою. 10.02.2022 в судовому засіданні позивач підтвердила автентичність документів доданих до позову та завірила їх власним підписом. В судовому засіданні, [PERSON] підтвердила, що дитина проживає разом із нею. Також, [PERSON] пояснила, що на розгляді Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області також перебуває цивільна справа №361/7873/21 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Рішення по суті спору в даній справі ще не прийняте та оригінал свідоцтва про шлюб вона долучила до позовної заяви в тій справі. В даний час шлюб між сторонами не розірвано, однак вони не проживають разом з квітня 2021 року. Відповідач взагалі не допомагає матеріально. Позивач працює лаборантом в ТОВ «Сімейний сад» та отримує заробітну плату в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) гривень. Цих коштів, з урахуванням того, що позивач винаймає житло та самостійно несе побутові витрати, не вистачає на утримання дитини. Просила задовольнити позов. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. У даній справі предметом позову є стягнення аліментів. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 02.12.2011, сторони 02 грудня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного Управління юстиції Київської області, актовий запис №421. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що відповідач по справі зареєстрований батьком дитини - [PERSON] [INFO] , а позивач - матір`ю. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати (доходів). З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відомостей про місце роботи відповідача з матеріалів справи не вбачається. Статтею 81 Сімейного кодексу України закріплено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 затверджено Перелік видів доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. У постанова Об`єднаної палати КЦС ВС від 5 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження № 61-45100сво18) Верховний Суд зазначив, що положення ст. 81 та ч. 3 ст. 181 СКУ вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. А звуження змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. Зміст положень зазначеного Переліку включає до поняття «заробітку» також і виплати, які не є заробітною платою, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у п. 13 Переліку вказано, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, не є вичерпним. Цей Перелік є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий. За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При встановлених обставинах, враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 07 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908,00 грн (сума на день звернення до суду із позовом) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved