Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

23 грудня 2021 року заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про видачу обмежувального припису, зазначивши заінтересованою особою [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2022р. дана справа передана для розгляду судді Луців О.В. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 2018р., з яким разом проживає у належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] . Вказує, що протягом тривалого часу між нею та заінтересованою особою існують непорозуміння, що призводять до сварок, які в свою чергу переростають у серйозні конфлікти. Повідомляє, що протягом останнього часу чоловік став надто агресивним, погрожує їй фізичною розправою, вчиняє психологічний тиск; така його поведінка загострюється під час перебування у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок агресивної поведінки [PERSON] спільне проживання із ним стало неможливим, а звернення до правоохоронних органів за захистом результату не дало. Оскільки має побоювання щодо своєї безпеки та безпеки сина, зважаючи на високий ризик повторного вчинення насильства зі сторони чоловіка, просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на 6 місяців із встановленням обмеження прав та покладенням на нього ряду обов`язків. Ухвалою суду від 10.02.2022р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке в подальшому через відсутність відомостей про отримання учасниками справи ухвали та матеріалів справи було відкладено на 15.02.2022р. о 12 год. 00 хв., в яке викликано учасників справи. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, заявник [PERSON] подала заяву від 14.02.2022р. про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] також подав заяву від 10.02.2022р. про неможливість участі у судовому засіданні через зайнятість на роботі; із заявою не згідний та просить в задоволенні такої відмовити. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В абз. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України передбачено, що неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Враховуючи положення ЦПК України, беручи до уваги належне повідомлення учасників справи про судове засідання, зважаючи на заяву заявника, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані заявником докази, судом встановлено, що заявник [PERSON] із заінтересованою особою [PERSON] з 15 березня 2018р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. (а.с. 7). Заявник [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 5), а заінтересована особа [PERSON] - за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, фактично подружжя проживає за адресою [ADDRESS] , що не оспорюється учасниками справи. Квартира [ADDRESS] , належить заявнику [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування квартири від 22.10.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Банковською О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 1142 (а.с. 6). Як вбачається із рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 19.02.2021р. по справі № 719/91/21, за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] видано обмежувальний припис строком на 6 місяців із встановленням заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] (а.с. 11-13). При цьому, 10.02.2021р., до видачі обмежувального припису та після 01.05.2021р., а також 09.12.2021р. щодо [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-3 КУпАП, потерпіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-10). Однак, на час розгляду справи в суді інформація про вирішення питання щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП відсутня, що підтверджується відповіддю керівника апарату Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15.02.2022 року вих№719/550/21/276/2022 на запит судді Луців О.В. Відповідно до глави 13 розділу IV ЦПК України в порядку окремого провадження підлягає розгляд справ про про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя. Відповідно до п.п. 3, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Домашнє насильство має кілька форм, зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. У ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України передбачено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. При цьому, кривдник згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Як зазначено у ч.ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно ч.ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення заінтересованою особою відносно заявника домашнього насильства, а протоколи про адміністративне правопорушення, на які у своїй заяві посилається [PERSON] не можуть бути беззаперечними доказами вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є документом, в якому уповноважений суб`єкт лише фіксує обставини вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed