Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] , помер його батько [PERSON] , [INFO] .. Заявник [PERSON] , [INFO] є сином померлого. Про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1988 року. Відтак, в силу положень ст.317 ЦПК України є родичем померлої особи, тому він, [PERSON] може звернутися до суду із даною заявою. 04.02.2022 року він звернувся до Міністерства юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Дніпро) Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області із письмовою заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON] . Однак, в цей же день Міністерством юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області на зазначену вище заяву була надана письмова відповідь (вих. № 149/21.10-134) на підставі якої, йому було відмовлено у реєстрації смерті його батька [PERSON] . В якості законодавчо обґрунтованої підстави для відмови в реєстрації факту смерті було зазначено, що надані ним документи для підтвердження факту смерті, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому в проведенні державної реєстрації смерті було відмовлено. Приблизно з кінця (листопада) 2014 року м.Брянка Луганської області, є зоною проведення АТО проти озброєних угрупувань ЛНР. Спроба здійснити реєстрацію смерті його батька на підконтрольній Україні території - у Міністерстві юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Дніпро) Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області також виявилась безрезультатною, оскільки надані ним документи, в якості підтвердження факту його смерті, в розумінні діючого законодавства України є недійсними і не створюють правових наслідків, а тому не можуть визнаватися документами, що підтверджують підставу для проведення державної реєстрації смерті особи. Встановлення факту смерті [PERSON] має для нього юридичне значення, оскільки дозволить здійснити відповідно до вимог діючого законодавства України реєстрацію її смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть. На підставі вищевикладеного, просить: встановити факт смерті - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Брянка Луганської області. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства юстиції України південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв заявника та представника заінтересованої особи про слухання справи у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з заявою, вивчивши надані докази доходить до наступного. Пунктом\~\~8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України\~"Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.ч. 1 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів\~України,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території діють\~лише на\~підставі,\~у межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України. Будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~Підставою для державної реєстрації смерті є: \~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); \~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); \~лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення\~суду про\~оголошення особи\~померлою; рішення\~суду про\~встановлення факту\~смерті особи\~в певний\~час; повідомлення\~державного архіву\~або органів\~Служби безпеки\~України у\~разі реєстрації\~смерті осіб,\~репресованих за\~рішенням несудових\~та судових\~органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено,\~що [INFO] , помер [PERSON] , [INFO] , у віці 71 роки, через гостру дихальну недостатність. На підтвердження цього є копія лікарняне свідоцтво про смерть №162 ЛНР № 162 від 23.08.2021 року. Заявник [PERSON] , [INFO] є сином померлого. Про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.05.1988 року. В матеріалах справи міститься тимчасова посвідка на постійне проживання на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої ВГІРФО УМВС України в Луганській області на підставі Закону України «Про імміграцію» від 06.08.2003 року. Крім того, така ж сама посвідка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданої ВГІРФО УМВС України в Луганській області на підставі Закону України «Про імміграцію» від 11.04.2012 року. За довідкою від 07.02.2022 року №2320-5000427506 [PERSON] взято на облік внутрішньо переміщену особу, місце реєстрації якої є: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . [PERSON] , як син померлого [PERSON] , звернувся до Міністерства юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі із письмовою заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON] . Однак, Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області на зазначену вище заяву була надана письмова відповідь № 149/21.10-134 від 04.02.2022 р., якою йому було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] . Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить здійснити відповідно до вимог діючого законодавства України реєстрацію його смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved