Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач \~в листопаді\~2021\~року звернувся\~до суду\~з зазначеним\~позовом в\~якому просить\~ визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] тривалістю у два місця з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в [INFO] помер його батько [PERSON] , який за час свого життя заповів позивачу [PERSON] все належне [PERSON] майно, з чого б воно не складалося. Понад 1,5 року позивач знаходився на роботі за кордоном, та не мав можливості повернутися до України, оскільки б це порушувало умови контракту. В результаті чого, після повернення до України, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку с пропущенням строку звернення та було роз`яснено, що додатковий строк на прийняття спадщини може бути визначений судом. Ухвалою суду від 12.11.2021 року прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.12.2021 року витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 14.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними у справі доказами. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з`явилася, надіслала відзив у якому зазначила, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про існування об`єктивних, непереборних обставин, які б унеможливили прийняття спадщини за померлим батьком у визначені законодавством строки. Той факт, що позивач працював у іншій країні не позбавляло його можливості звернутися до нотаріуса за допомогою поштового зв`язку, звернутися до відповідного представництва України або уповноважити іншу особу від його імені звернутися до нотаріуса для отримання спадщини. До того ж, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що може бути підставою для відмови у позові. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 19.08.2004 року Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження № 16059, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Право власності зареєстровано в Херсонському ДБТІ 21.12.2005 року за реєстровим номером № 69990. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 17.03.2021 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 290. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 28.08.1963 року, актовий запис № 2540. Згідно довідки виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради №16-21/20438 від 07.10.2021 року [PERSON] , який помер [INFO] зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] по день смерті. Разом з померлим зареєстровані особи відсутні. Відповідно до заповіту, складеного у м. Херсон 22.05.2015 року, [PERSON] [INFO] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження. Належне останньому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 04.11.2021 року [PERSON] працює у компанії «Ендженіо Екзек`ютів Серч ЛТД» на посаді інженера з 06.03.2019 року по день видачі довідки. Також зазначено, через багатозадачність він знаходився на робочому місці в період з 05.03.2020 року по 25.09.2021 року, офіс компанії знаходиться за адресою: Таінару, 4, Агіос, Дометіос, 2360, Нікосія, Кіпр. Протягом цього року [PERSON] не надавалася відпустка, оскільки іона не передбачена графіком відпусток. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення. На виконання ухвали суду від 20.12.2021 року про витребування доказів, 03.02.2022 року надійшла засвідчена копія спадкової справи №21/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочата 29.09.2021 року Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Семихіною В.І., з якої вбачається, що 29.09.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відомості про \~виклик інших спадкоємців відповідно до вищезазначеної норми закону - відсутні. Так, у відповідності до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1222 ч.1 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька та не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що у період встановлений законом для прийняття спадщини за законом перебував за кордоном на роботі та не мав змоги приїхати до України, вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню, оскільки батьком [PERSON] ще за його життя було складено заповіт, де все своє майно останній заповів єдиному спадкоємцю [PERSON] . Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст.76 ЦПК України\~докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалість два місяці.

Outcome: approved