Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 807,33 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 26.05.2020 між ТОВ «Кредитна спілка «Форпост» та відповідачем було укладено публічний договір про споживчий кредит шляхом підписання заяви про приєднання № 3646405378, відповідно до п.2.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 60 000,00 грн., а відповідно до Договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку погашення. 31.03.2021 кредитодавець змінив найменування на ТОВ «НоваПей Кредит». В зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 17.08.2021 року складає 18 807,33 грн., з яких: 11 986,79 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 6 820,54 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПК України, належно повідомлений, причини неявки не повідомляв. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26.05.2020 між ТОВ «Кредитна спілка «Форпост» та відповідачем було укладено публічний договір про споживчий кредит шляхом підписання заяви про приєднання № 3646405378, відповідно до п.2.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 60 000,00 грн. Позивач виконав умови договору та перерахував кошти в сумі 60 000,00 грн., згідно платіжного доручення № 106 від 29.05.2020 на перерахування коштів в сумі 60 000,00 грн., на реквізити АТ «Райффайзен Банк», (а.с. 9). Відповідно до п.2.2.3 договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку погашення. 31.03.2021 кредитодавець змінив найменування на ТОВ «НоваПей Кредит» що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру (а.с.37) Проте, відповідачем було порушено розділ 2 умов договору щодо зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж вказані в графіку платежів, що, в свою чергу, спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. В зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.08.2021 року складає 18 807,33 грн., з яких: 11 986,79 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 6 820,54 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів; Відповідно до п. 5.1 договору, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, за договором відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст договору останній є зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця де повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за договором поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов`язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на те, що у відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла в силу того, що відповідач допустив затримку здійснення повернення кредиту та сплату процентів, чого він був зобов`язаний не допускати згідно умов договору можна зробити висновок про те, що відповідач порушив умови договору, а отже порушив зобов`язання. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Таким чином, відповідач також має виконати перед позивачем передбачені Договором зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків в натурі. Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі - 18 807 грн. 33коп., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 2 270 грн підлягають у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved