Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2021 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, про що позичальником надано відповідну розписку. Відповідач зобов`язався повернути позику до 15.09.2021 року, однак, взяті на себе зобов`язання він не виконує, предмет позики не повертає, незважаючи на пропозицію позивача про добровільну сплату боргу, а також відповідач уникає зустрічі з позивачем. Тому останній змушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, яка станом на 24.09.2021 року складала 5 000 доларів США (що було еквівалентно на вказану дату 134 000 грн.), три відсотки річних від суми боргу, що складає 150 доларів США (у національній грошовій одиниці становить 4 020 грн.), та всі судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, 07.02.2022 року його представник, адвокат Підлуський В.Д. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути в його та позивача відсутності (а.с.42). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК\~України\~за договором\~позики\~одна\~сторона\~(позикодавець)\~передає\~у\~власність\~другій\~стороні\~(позичальникові)\~грошові\~кошти\~або\~інші\~речі,\~визначені\~родовими\~ознаками,\~а\~позичальник\~зобов`язується\~повернути\~позикодавцеві\~таку\~ж\~суму\~грошових\~коштів (суму\~позики)\~або\~таку\~ж\~кількість\~речей\~того\~ж роду\~та\~такої\~ж\~якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ч.2 ст.\~1047\~ЦК\~України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки, даної\~ відповідачем\~ 06.09.2021\~року,\~ він \~позичив\~ у позивача\~ грошові\~ кошти \~в сумі\~5 000\~доларів\~США, які зобов`язався повернути до 15.09.2021 року (а.с.6). Станом на 24.09.2021 року відповідно до курсу Національного банку України 1 долар США дорівнював 26,75 грн., а тому предмет позики становив 133\~750 (26,75 х 5000), що стверджується відповідною довідкою від 24.09.2021 року (а.с. 8). \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідач не повернув позичених коштів на час ухвалення даного рішення. Таким чином, розмір не повернутої відповідачем позики слід стягнути з нього на користь позивача. Згідно із положеннями ч. 1 ст.625 ЦК України \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки вказана заборгованість обчислюється станом на 24.09.2021 року, то кількість прострочених днів, включаючи цю дату, становить 10. Отже, 3 % річних за цей період обчислюється за формулою: 5000 х 3%/100/365х10 та становить 04,11 доларів США, що станом на 24.09.2021 року складало 109, 94 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем допущено арифметичні помилки при обчисленні суми позики в гривнях станом на 24.09.2021 року, а також невірно визначено період прострочення відповідачем повернення позики та розмір 3 % річних за цей період. Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 407 грн., що стверджується відповідними квитанціями від 09.11.2021 року та від 07.02.2022 року (а.с.5, 49), та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 900 грн., які підлягають присудженню з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог. Зокрема, сплачена сума судового збору в розмірі 1 407 грн. підлягає частковому присудженню в розмірі 1 338 60 грн. На підставі ст.ст.\~525, 526, 530, 610, \~625,\~1046, 1049 ЦК України,

Outcome: partial