Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, в тому числі, також, входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Звернувшись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, [PERSON] повідомлено, що оформлення спадкових прав на майно у разі відсутності документів про право власності на нерухоме майно, можливе лише в судовому порядку. Позивач просить суд визнати за ним, в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2021 року у цивільній справі №295/4632/20 залучено співвідповідача - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою суду від 21.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнають. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд приходить до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.сп.47). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Житомирської області №187 від 23.03.2020 року, згідно записів погосподарської книги №2, особовий рахунок [NUMBER] , житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . Рік забудови будинку згідно по господарської книги - 1962 (а.сп.14). Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] станом на 04.07.2020 року, інвентаризаційна справа №1584, замовником якого є [PERSON] , загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] складає 56,3 кв.м., житлова 33,3 кв.м. (а.сп.11-13). Також, згідно з відомостями вищезазначеного технічного паспорту, крім житлового будинку «А» 1962 року побудови, за вказаною адресою наявні наступні об`єкти: «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» госпбудівля; «Пг» погріб; «У» Уборна; «№1,2» огорожа; «к» колодязь (а.сп.11-13). Відповідно до консультаційного висновку суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] , про ймовірну ринкову вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оціночна вартість об`єкта оцінки без ПДВ, складає: 17200, 00 грн (а.сп.15). На запит суду, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. надано належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №70/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи №70/2014, спадщину після смерті [PERSON] , крім позивача [PERSON] , також прийняла, [PERSON] , [INFO] . Згідно з дослідженими матеріалами спадкової справи №70/2014, спадкоємцями на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 11.11.2015 року укладено договір про поділ спадщини, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., та зареєстрований в реєстрі за № 17924. Однак, відповідно до змісту вказаного договору про поділ спадщини, житловий будинок [ADDRESS] , в переліку об`єктів спадкового майна відсутній. Листом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. №2283/02-17 від 22.11.2019 року, позивача [PERSON] повідомлено, що оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після померлої [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , у разі відсутності документів про право власності на нерухоме майно, можливе лише в судовому порядку (а.сп.7). Згідно з додатком до рішення Хорошівської селищної ради від 13.02.2020 №656, домогосподарству, що за адресою: [ADDRESS] , встановлено нову адресу: [ADDRESS] (а.сп.110). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем, не може реалізувати своє право на спадкування після померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. Разом з тим, частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями на майно померлої, а саме позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 11.11.2015 року укладено договір про поділ спадщини, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., та зареєстрований в реєстрі за № 17924. Однак, відповідно до змісту вказаного договору про поділ спадщини, житловий будинок [ADDRESS] , в переліку об`єктів спадкового майна відсутній. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що до спадкоємців переходять спадкові права на житловий будинок, у відповідності до вимог ч.1 ст.1267 ЦК України, тобто у рівних частках. Таким чином, заявлені позивачем вимоги на визнання за ним, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] права власності на цілу частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки, право на спадкування вказаного будинку після [PERSON] в рівних частках мають позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial