Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

В жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-поліс» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 25 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що 03.10.2019 року о 16:20 в м. Підгорне, Дніпровського району, Дніпропетровської області в напрямі вулиці Шосейної, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач керуючи транспортним засобом «Газ», реєстраційний № [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння скоїв зіткнення з транспортним засобом «Газ», реєстраційний № [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Газ», реєстраційний № [NUMBER] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 000873753. У відповідності до умов указаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Дніпропетровської області від 26.02.2020 року у справі № 175/271/20 за провадженням № 3/185/114/20, справу було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративного стягнення, проте суд дійшов висновку, що у діях [PERSON] наявний склад вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також, відповідно до постанови у справі №175/270/20, суд дійшов до висновку, що у діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння. ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату у розмірі 25 000,00 грн. за шкоду завдану [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то, як відповідальна за шкоду особа, повинен відшкодувати позивачеві в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 25 000,00 грн. В судове засідання представник позивача Гусєв П.В. не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву відповідно до якої вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 03 жовтня 2019 року о 16 год. 20 хв. водій - відповідач, керуючи автомобілем ГАЗ-22171, державний номерний знак [NUMBER] , у місті Підгородне, Дніпровського району Дніпропетровської області по дорозі без назви, яка веде до дачних селищ, в напрямку вулиці Шосейної, виїхав на перехрестя з вулицею Шосейною де скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ-33021, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вулиці Шосейній зліва на право за напрямком його руху, в результаті чого, пасажир автомобіля ГАЗ-22171 [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 175/271/20 вбачається, що суд прийшов до висновку, що вина [PERSON] знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду і в його діях є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (а.с. 5-6). Також, 03 жовтня 2019 року о 16 год. 20 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-22171, державний номерний знак [NUMBER] , у місті Підгородне, Дніпровського району Дніпропетровської області по дорозі без назви, яка веде до дачних селищ, в напрямку вулиці Шосейної, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду. Згідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 175/270/20 вбачається, що суд прийшов до висновку, що вина [PERSON] знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду і в його діях є склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (а.с 7-8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю ГАЗ-33021, державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно страхового акту №119/1702/59/20 за договором (полісом) страхування СОЦПВВНТЗ №АО-0873753 від 05.06.2019 року, завданого власнику автомобіля, сума страхового відшкодування складає 25 000,00 грн. (а.с. 47). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно же зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, хоча позивач направляв претензію про регресивні вимоги відповідачеві (а.с.53-54). Позивач здійснив виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 25 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.03.2020 року за № 111780 (а.с.49). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 25 000 грн. 00 коп. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків в порядку регресу в розмірі 25 000 грн. 00 коп. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в 2 270 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved