Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У жовтні\~2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Кетрисанівської сільської\~ради Кропивницького\~району Кіровоградської\~областіпро визнання права власності на частку майна колишнього колгоспного двору та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позов, вказує, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30 травня 1990 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому за №122 від 24 травня 1990 року, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 30 травня 1990 року у реєстровій книзі під номером 51/1, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] відноситься до типу суспільних господарств - колгоспний двір, головою якого була мати позивача [PERSON] , а членом колгоспного двору був позивач - [PERSON] . Таким чином, кожен з них мав право на 1/2 частку у майні колишнього колгоспного двору - у будинку, який знаходився у спільному володінні та користуванні. [INFO] померла [PERSON] (мати позивача, голова колгоспного двору), після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 9,73 га в межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За заповітом, посвідченим Василівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 10 січня 2011 року, спадкоємцями земельної ділянки є позивач та рідний брат позивача [PERSON] , які оформили спадкові права на частину майна спадкодавця в 2008 році. Для прийняття іншої частини спадкового майна після смерті матері, а саме житлового будинку з надвірними будівлями позивач у серпні 2021 року звернувся до Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у вчинені нотаріальної дії з тих підстав, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] і нотаріус не в змозі розділити майно колгоспного двору між його членами. Враховуючи, що житловий будинок з надвірними будівлями не охоплений заповітом спадкоємцями 1/2 частини будинку, який належав голові колгоспного двору являється позивач та рідний брат позивача, однак [INFO] [PERSON] (брат позивача) помер та не встиг прийняти частину спадщини після смерті матері. Оскільки спадкоємиця після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON] не виявила бажання успадковувати 1/4 частину житлового будинку після смерті чоловіка, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на майно колишнього колгоспного двору - житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Задоволено клопотання позивача та витребувано з Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), засвідчені копії спадкових справ №49 за 2008 рік після померлої [INFO] [PERSON] та №99 за 2019 рік після померлого [INFO] [PERSON] , з Бобринецької дільниці обласного комунального підприємства Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації Кіровоградської обласної ради інвентарну справу за №4196 на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] .(а.с.57-59) Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.151-152) Позивач у заяві від 07.02.2022 року просив розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставі наданих до позову доказів. (а.с.163). Представник відповідача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подавав. Відзив на позовну заяву не надходив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заяв клопотань не подавала. Пояснення третьої особи на позов до суду не надходили. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30.05.1990 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому №122 від 24 травня 1990 року [PERSON] є головою цілого колгоспного двору з надвірними спорудами по [ADDRESS] . (а.с.29) Відповідно до архівної довідки №178 від 26.07.2021 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за архівним даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом до 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30.05.1990 року, реєстрова книга №1, запис №51.(а.с.35) Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району кіровоградської області від 25.08.2021 року №1.1-40/129/1 встановлено, що відповідно до записів по господарських книг за 1991-1995 роки Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] в графі «Суспільна група» зазначено слово «Колгоспний» дата та підстава не вказані в документі. Головою господарства вказана [PERSON] , пенсіонер по старості. За вказаною адресою разом з [PERSON] зареєстровані: син - [PERSON] (позивач по справі), працював водієм в колгоспі ім. Кірова; - невістка - [PERSON] , [INFO] , працювала приймальницею насіння в колгоспі ім. Кірова.(а.с.41-42) [INFO] у селі Василівка Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смерті [INFO] зроблено актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 2007 року (а.с.26). Відповідно з витягу з погосподарської книги голова колгоспного двору [PERSON] вибула з членів домогосподарства по [ADDRESS] \~з06.08.2007 року у зв`язку зі смертю. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки під номером 69-1,69-2, площею 9,73 га в межах згідно з планом, розташована на території Василівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15.02.2008 року [PERSON] набув у власність 1/2 частину спадкового майна зазначеного у заповіті [PERSON] , яке складається із земельної ділянки № 69-1, №69-2. Іншу частину (1/2) спадкового майна (земельної ділянки) прийняв у спадщину [PERSON] (рідний брат позивача). Вказана інформація підтверджена спадковою справою до майна померлої [PERSON] №49. Спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] не охоплений заповітом. Оскільки станом на 1 квітня 1991 року членами колгоспного двору був позивач та [PERSON] , то кожен з них набув право власності на майно в рівних частках, а саме по 1/2. Відповідно до ч.1 ст.1245 ЦК України частина спадщини,\~що не\~охоплена заповітом,\~спадкується спадкоємцями\~за законом\~на загальних\~підставах.\~До числа\~цих спадкоємців\~входять також\~спадкоємці за\~законом,\~яким інша\~частина спадщини\~була передана\~за заповітом. Таким чином, спадкоємцями 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які належали матері позивачу як члену колгоспного двору являються [PERSON] та [PERSON] (діти спадкодавця). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] і не встиг прийняти частину спадщини (житлового будинку), яка відкрилася після смерті матері, тому належна йому частка у відповідності до ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців. Спадкоємцем за законом майна після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка не виявила бажання успадковувати 1/4 частину житлового будинку, що підтверджується матеріалами спадкової справи №99-2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У серпні 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса від 03.08.2021 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки із поданих заявником документів, встановлено, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.36). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.1217 ЦПК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року , яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.2 ст.120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент. Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц. Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц. Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , належав до колгоспного двору. Членами, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні були: [PERSON] та [PERSON] , які мали право на рівні частки в майні колгоспного двору. Оскільки право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору, членами якого на момент припинення існування колгоспних дворів були позивач та [PERSON] , які набули право власності на спірне майно в рівних частках, а саме по 1/2, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно, в якому 1/2 частка належить йому як члену колгоспного двору, та 1/2 частка в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , що свідчить про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності за позивачем у порядку спадкування на весь будинок, а також відсутність можливості у позасудовому порядку оформити право власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити.

Outcome: approved