Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] \~ звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] у якому [INFO] у них народився син [PERSON] . 04.12.2013 року Ужгородським міськрайонним судом їхній шлюб було розірвано, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від6до 18 років з 1 липня становить 2510 грн.,тобто встановлений мінімальний розмір на одну дитину складає 1255 грн. А тому враховуючи, що розмір аліментів присуджених відповідачу менший за передбачений законом мінімум, наявні підстави для зміни розміру аліментів. Крім того, визначена сума аліментів недостатня для забезпечення достатнього життєвого рівня, зокрема, повноцінного харчування, нормального розвитку, витрат на одяг, лікарів, ліків. Дитина [PERSON] навчається у школі, відвідує додаткові уроки, займається спортом, що вимагає посиленого харчування у зв`язку з розумовим та фізичним навантаженням. На харчування дитини позивач витрачає понад 800 грн. в тиждень, що складає понад 3200 грн. щомісячно. В середньому на одяг та взуття позивач витрачає понад 900 грн. на місяць. Щодо інших витрат, таких як відпочинок,басейни, концерти, естради, книжки, екскурсії намісять становитимуть витрати понад 800 грн. [PERSON] займається спортом, а саме тайським боксом. Відвідує заняття у СК «Фанат». Вартість абонементу на місяць 500 грн. Крім того, дитина відвідує індивідуальні заняття, де разом з тренером розвиває свої спортивні навики, вартість яких складає 150 грн. за одне заняття на тиждень. Тобто, витрати на розвиток особливих здібностей, зокрема, спортивних складають 1100 грн. щомісячно. Крім того, дитина має мобільний телефон, абонентська плата за який складає по 150 грн. щомісяця. Перукарські послуги для сина складають 150 грн. за одну стрижку, тобто вартість на місяць складає 300 грн. Дитині 13 років, він знаходиться в підлітковому віці, та кожного дня отримує кишенькові кошти 30-50 грн. (це одна пляшка простої води та найдешевша булочка), тобто, середній розмір додаткових витрат на дитину у місяць складає 1200 грн., що підтверджується зокрема, але не виключно, перерахунком коштів на дитячу картку дитини. Також зазначає, що позивачка разом із сином та неповнолітньою донькою від першого шлюбу проживають на орендованій квартирі, про що відомо відповідачу, щомісячна плата за яку складає 6300 грн., що підтверджується договором оренди. Водночас, комунальні послуги в середньому за один місяць виходять понад 2100 грн. на трьох, тобто 700 грн. витрати на сина. Також витрати на школу та клас, які позивач здає батьківському комітету складають близько 200 грн. щомісячно у період навчального року. Крім того, дитина має успіхи у сфері боку через що їздить на змагання до інших міст країни, а в майбутньому, можливо і за кордон. У червні 2021 року [PERSON] їздив на чемпіонат України з кікбоксингу до міста Львова, де здобув ІІ місце, що підтверджується дипломом від 13.06.2021 року. Витрати на цю поїздку склали 3200 грн. Отже, кожного місяця витрати на сина складають понад 10650 грн., не враховуючи лікування у разі хвороби. Таким чином, доцільним буде призначити аліменти у розмірі 4775 грн. щомісячно, що складає не менше 50% витрат на утримання спільного сина. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача немає. Незважаючи на те, що відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю, проте з 2013 року від своєї адвокатської діяльності відповідач не мав жодного прибутку. А тому позивач вважає, що найкращим способом захисту прав та інтересів дитини буде призначення аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, позивач витрати на зайняття боксом, абонентську плату за мобільний зв`язок, перукарські послуги, кишенькові витрати відносить до додаткових витрат, які загалом оцінює в сумі 2600 грн. та просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в сумі 1300 грн. щомісяця. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених у позовній заяві. Просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що починаючи з січня 2014 року і до серпня 2021 року він добровільно сплачував позивачу аліменти в сумі 2500-3500 грн. щомісячно, які значно перевищувала розмір аліментів стягнених з нього за рішенням суду та суму прожиткового мінімуму для дитини. Також весь цей час він надавав своєму сину матеріальну допомогу на додаткові витрати, систематично надавав як сину, так і колишній дружині кошти, забезпечував їх продуктами харчування, іншими необхідними речами, оплачував навчання та тренування для сина. Такі його дії свідчать про вжиття ним достатніх заходів для покриття витрат на забезпечення базових постійних потреб сина. Вимога позивача про збільшення розміру аліментів є надуманою та передчасною, оскільки це його рідний син, якого він любить і буде матеріально допомагати незалежно від того чи буде рішення суду чи ні. Окрім того, зазначив, що у зв`язку з пандемією та введенням карантину у лютому 2021 року він змушений був зупинити підприємницьку діяльність, і на теперішній час він не працевлаштований, знаходиться у важкому моральному та матеріальному становищі . При цьому є діючим адвокатом і адвокатську діяльність не призупиняв. Крім того, допомагає батькам, які через свій похилий вік та стан здоров`я потребують постійного стороннього догляду та піклування. Додав, що інших дітей він не має. Також заперечив проти стягнення з нього додаткових витрат, посилаючись на те, що позивачка не обґрунтувала потребу в щомісячних додаткових витратах. Також зазначив, що вважає розмір витрат понесених позивачкою на правову допомогу таким, що не відповідає складності справи, а саме позов таким, що поданий передчасно, що просив суд врахувати при вирішенні питання про розподіл судових витрат, посилаючись на те, що суд може зменшити розмір судових витрат та практику Верховного Суду з даного питання. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2013 року у справі № 308/11827/13-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю позивачкою у справі, що не заперечується відповідачем. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум у 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів суд враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями\~СК України\~мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, і не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні немає, а також фізичний розвиток дитини, який постійно змінюється, що потребує матеріальних затрат при придбанні відповідного одягу та взуття, а також продуктів харчування, шкільного приладдя, тощо. А тому враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що вимога про збільшення розміру аліментів підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3500,00\~\~грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3\~„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо заявлених позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат суд приходить до наступного. Статтею 185\~СК України\~передбачено,\~що той\~з батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення . Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат,у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відвідування\~\~секцій і гуртків\~\~за позицією Верховного\~\~Суду за постановою у справі № 205/4622/16-ц\~\~від 30.01.2019\~\~року не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Також, виходячи з вищевикладеного, не можуть вважатися додатковими витратами на дитину, зазначені позивачем, витрати абонентську плату за мобільний зв`язок, перукарські послуги, кишенькові витрати. А тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 57-07/21 від 29.07.2021 року, відповідно до умов якого (п.2.1) оплата правничої допомоги здійснюється відповідно до обсягу виконаної роботи та розрахунку її вартості, зазначених в описах наданих адвокатом послуг, додаток № 1 до договору від 29.07.2021 року про опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з [PERSON] договором від 29.07.2021 року про надання правової допомоги, згідно якого вартість виконаних робіт становить 6000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 57 від 31.07.2021 року про оплату [PERSON] адвокату Німець О.М. 6000,00 грн. за надану правничу допомогу. Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст. ст. 137 ЦПК України, \~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Згідно приписів\~ч.4-6\~ст.\~137\~ЦПК України,\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд уважає, доведеним розмір понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги та їх співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. А тому з огляду на вищезазначене, суд уважає обґрунтованими та доведеними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial