Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 142561 грн. 34 коп. На підставу своїх вимог посилається на те, що 05.12.2017 року [PERSON] звернулась до відповідача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.12.2017 р. в наслідок чого отримала кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Станом на 08.02.2021 року загальна сума заборгованості по укладеному договору становить 171899 грн. 85 коп., в зв`язку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Ухвалою судді від 03.12.2021 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Тригуб О.М. до суду надійшло заперечення проти позову, в якому представник відповідача вказує на те, що відповідач [PERSON] не визнає позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що в позовній заяві вказано, що на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 40\~000 грн. Тобто виходячи з тверджень позивача тіло кредиту становить саме цю суму. Водночас, згідно розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві тіло кредиту становить вже 62880 грн. 96 коп., а не 40\~000 грн., як це зазначалось від початку. Таке збільшення позивачем суми тіла кредиту є надуманим і не підтверджується жодними доказами, наданими по справі, а тому не може братись судом до уваги та відповідно не може бути стягнутим з відповідача. Згідно анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, від 05.12.2017 р., на яку посилається позивач як на підставу виникнення у відповідача кредитної заборгованості, [PERSON] просить відкрити їй поточний рахунок у гривні на своє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку , відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Згідно витягу з умов обслуговування рахунків фізичної особи в розділі 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» сума/ліміт кредиту, грн.. зазначено: від 0 до 100\~000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображення у мобільному додатку). Інших сум, які б вказували на розмір отриманого мною кредиту в доданих матеріалах немає. Таким чином, оскільки сума кредиту чітко не прописана в анкеті-заяві та додатках до неї, які є, як стверджує позивач, кредитним договором, і позивач може довільно її трактувати від 0 до 100 000 грн., документальних відомостей про те скільки фактично було отримано відповідачем коштів на рахунок в матеріалах справи не має, а тому позов в частині стягнення тіла кредиту не є доведеним. Крім того, позивач вказує, що на залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, однак не надав чіткого її розрахунку, не вказав з якої суми боргу вираховувалась ця неустойка, та не вказав періоду, за який вона нараховувалась. Також позивач вказує, що [PERSON] має заборгованість за пенею та комісією в розмірі 109018,89 грн., однак в чому полягає ця заборгованість, її розрахунок, формула, розмір та період нарахування не вказаний, що позбавляє відповідача перевірити правильність її нарахування, а тому така вимога не може бути задоволена. Позивач в позовній заяві вказує, що станом на 30.08.2018 року у відповідача [PERSON] прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів. Виходячи з цього, є підстави вважати, що право вимагати погашення заборгованості, тобто початок перебігу строку позовної давності у позивача починається більше як за 90 днів до 30.08.2018 року, тобто це може бути і 100 днів і 1100 днів. Позивачем навмисно не вказано дати з якої у нього виникло право на вимагання повернення боргу, тобто час перебігу строку позовної давності. Представник позивача [PERSON] до початку розгляду справи подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку «Універсал Банк» відсутні, просив суд, справу розглядати без участі представника позивача. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала клопотання та просила суд його задовольнити. Також представник відповідача [PERSON] звернулась до суду із заявою про проведення подальших судових засідань по справі без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких доказів: Судом встановлено, що 05.12.2017 року [PERSON] підписала анкету-заяву про надання банківських послуг. В даній заяві вона просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на своє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. У даній заяві також зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. В даних Умовах не зазначена сума отриманого [PERSON] кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~\~ [PERSON] за кредитним договором №б/н від 05.12.2017 р. станом на 08.02.2021 року становить 171899 грн. 85 коп. та складається з наступного: 62880 грн. 96 коп. заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту); 109018 грн. 89 коп. заборгованість за пенею та комісією. В позовній заяві позивач зазначає, що він має право вимагати від відповідача не всю суму, а лише її частину, а тому просить суд стягнути з відповідача 142561 грн. 34 коп., яка складається з наступного: 62880 грн. 96 коп. заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту); 79680 грн. 38 коп. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання\~розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданій суду заяві позичальника процентна ставка не зазначена. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Вирішуючи вимоги, щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд зазначає наступне: Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. В позовній заяві міститься розрахунок заборгованості, в якому позивач вказує, що відповідач має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 62880 грн. 96 коп. Однак надалі в позовній заяві позивач зазначає, що на підставі укладенго Договору відповідач отримала кредит у розмірі 40\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Водночас відповідачем не спростовані доводи позивача щодо отримання кредиту (кредитного ліміту) в розмірі 40000 грн. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, однак зазначає, що розмір тіла кредиту повинен обраховуватись з суми фактично встановленого кредитного ліміту на поточному рахунку відповідача, що становить 40000 грн.00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач фактично отримала від позивача кредит (кредитний ліміт) в розмірі 40000 грн., що становить тіло кредиту, а в заповненій і підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні умови про сплату відсотків та пені, то на відповідача не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості, а тому позов задоволенню частково на суму, що становить тіло кредиту. Така ж правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 01.08.2019 р. справа №704/1436/15-ц. На підставі викладеного,

Outcome: partial