Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 28 лютого 1987 рокузареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Кельменецькому райвідділі ЗАГС Чернівецької області, актовий запис № 11. Від спільного проживання сторін народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Одруження виявилося невдалим, спільне життя не склалось через несумісність характерів та поглядів на життя, у них немає спільних уподобань та інтересів, що призвело до припинення ведення спільного господарства, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча судом належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] 28.02.1987 року у Кельменецькому райвідділі ЗАГС Чернівецької області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного проживання сторін народилося двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, їхня сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, позивач втратив до відповідачки почуття любові, поваги і довіри. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Положеннями ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п. 9 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до ст. 115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України слід розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На підставі ст.ст. 7, 105, 110-112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved