Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., державний виконавець Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єрьоміна О.С., в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за реєстраційним № 196573 від 22 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким з нього стягнуто заборгованість на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у розмірі 16960,50 грн. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 20 жовтня 2021 року на адресу позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 66351893, на підставі виконавчого напису № 196573 від 22 червня 2021 року. Вказує, що ним та ПАТ «Дельта Банк» дійсно були правовідносини, він отримував грошові кошти за заявою № 007-04229-120413 кредитної картки від 12 квітня 2013 року, виплати зробив завчасно, тому щодо наявності у нього будь-якої заборгованості заперечує. Будь-якого повідомлення про заборгованість за кредитом він не отримував. Вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заборгованість не є безспірною. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із чим, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Треті особи письмових пояснень не надали. Від представника позивача до суду надійшла заяви, в якій він просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача надав заяву про визнання позовних вимог, а також клопотання про врегулювання спору за участю судді за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку із чим пропонує вирішити даний спір в мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати коштів у розмірі 3052,89 грн. на розрахунковий рахунок у строк до 31 січня 2022 року, частина заборгованості у розмірі 13907,61 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 007-04229-120419 від 12 квітня 2013 року та виконавчим написом № 196573 вважатиметься такою, яка погашена у повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66351893. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про врегулювання спору за участю судді у справі № 263/17384/21. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис № 196573 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступила право вимоги, на підставі договору № 180621-ВП від 18 червня 2021 року, якому у свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги, на підставі договору відступлення вимоги № 17062021 від 17 червня 2021 року, якому у свою чергу ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору відступлення права вимоги № 2242/К від 07 травня 2020 року за кредитним договором № 007-04229-120413 від 12 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] у розмірі 16960,50 грн. 03 серпня 2021 державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єрьоміна Олена Сергіївна винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66351893. Будь-яких інших документів на підтвердження безспірної заборгованості, а також відомостей посвідчення кредитного договору, за яким вчинений виконавчий напис нотаріусом, суду не представлено. Мотиви суду. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно із переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до п. 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений п. 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 22 січня 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі вищевказаної норми Переліку, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не отримував. Також позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення. При цьому суд враховує також постанову Великої палати Верховного Суду 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, зокрема, що виконавчий напис нотаріуса може наноситись тільки на борговому документі (договорі), який був завірений нотаріально. Крім цього, стягувачем у даному виконавчому провадженні є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», проте позивач вказує, що не укладав споживчий кредит із ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», а будь-яких доказів того, що правонаступником всіх прав і обов`язків позикодавця є відповідач у даній справі, зокрема договору відступлення права вимоги за кредитними договорами, суду не надано та в матеріалах справи не міститься. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, визнання позову відповідачем, суд дійшов переконання, що наявні усі підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved