Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , проживаючої в [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є рідною дочкою [PERSON] , [PERSON] . Окрім неї, відповідач має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьками в [ADDRESS] . Понад одного року вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням брата [PERSON] займається вона. Батьки дитини, в тому числі і відповідач, ухиляються від виконання своїх обов`язків, а саме, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не займаються його навчанням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Дитина проживає в незадовільний житлових умовах, має затримки мовного та психічного розвитку, позбавлена належного піклування та догляду батьків. Ухвалою судді від 20.12.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.01.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, у письмовій заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила позов розглянути у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повітки. Причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду не з`явився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 561 від 24 травня 1993 року та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 листопада 2020 року (а.с.11, 12) Окрім доньки, відповідач має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2014 року (а.с.9), який проживає з батьками в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 19.02.2021 року, який складений комісією в складі депутата Мачухівської сільської ради Полтавського району та затверджений сільським головою (а.с.14). Згідно вказаного акту, умови проживання малолітньої дитини [PERSON] незадовільні, газопостачання та водопостачання відключено за несплату рахунків, будинок потребує капітального ремонту, вікна пошкоджені, не має достатнього опалення в будинку. Відсутнє місце для навчання та відпочинку дитини, харчування недостатнє. Дитина має занедбаний вигляд, слабкий розвиток мови. В силу описаних причин для забезпечення дитини старша сестра [PERSON] забирає брата в [ADDRESS] , остання і займається його вихованням та розвитком. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики малолітнього [PERSON] , наданої дошкільним підрозділом « Казка » Мачухівського навчально-виховного комплексу, дитина перебувала у садочку з вересня 2018 року по березень 2020 року. За період перебування дитини у вказаному закладі зроблено висновок, що хлопчик психічно і фізично здоровий, але педагогічно запущений, з низьким інтелектуальним рівнем розвитку, затримкою мови, не бажанням спілкуватися з однолітками. Батьки приводили дитину до садочку неохайною, немитою та голодною. Спостерігаючи за дитиною, вихователі зробили висновок, що її не вистачає уваги та турботи батьків (а.с.13). Згідно пояснень сусідів відповідача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , дитина [PERSON] не отримує належного догляду та піклування від батьків. Він недоглянутий, брудний, відстає в розумовому розвитку, за дитиною ніхто не слідкує. Батьки в силу стану свого здоров`я не можуть забезпечити належний догляд та виховання дитини. Мати дитини - [PERSON] є інвалідом другої групи, має психічні розлади здоров`я, що підтверджується довідкою ЛКК до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ, №707599 (а.с.18). Батько дитини - [PERSON] є інвалідом третьої групи, згідно висновку 31582 від 02 жовтня 2020 року [PERSON] потребує стороннього догляду, самостійно доглядати за собою не має можливості, переніс первинний ішемічний інсульт (а.с.19). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, після перевірки житлово-побутових умов помешкання [PERSON] , де проживає малолітній [PERSON] , утвореною комісією відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Мачухівської сільської ради, які виявились незадовільними та вивченням участі батьків, і зокрема матері [PERSON] , у вихованні дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , 2014 року народження, є доцільним, в інтересах малолітньої дитини (а.с.25-27). На даний час малолітній [PERSON] проживає разом з сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка забезпечує йому належні умови проживання, навчання, піклування та догляду. У статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27 вересня 1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідач [PERSON] , як зазначено вище, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не прибула. Разом з тим, у заяві до голови Мачухівської сільської ради Полтавського району від 01 липня 2021 року, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.20). На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам малолітнього [PERSON] . Тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення в повному обсязі Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст. 169 Сімейного кодексу України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 липня 2020 року по справі № 336/5035/16-ц (провадження № 61-930св18) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 червня 2020 року по справі № 163/2368/16-ц (провадження № 61-39623св18. Отже, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи, витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 908 грн. 00 коп. слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved