Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) комбінованого типу № 1 «Дюймовочка» Черкаської міської ради, третя особа Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про стягнення не нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він працює в Дошкільному навчальному закладі (ясла-садочок) комбінованого типу № 1 «Дюймовочка» на посаді практичного психолога з оплатою по 11 тарифному розряду. Починаючи з 03.09.2018 року по 01.01.2019 року, з вини закладу, йому було встановлено педагогічне навантаження 40 годин. З даного приводу він звернувся за відповідним роз`ясненням до Міністерства освіти та науки України і листом від 11.12.2018 його проінформовано, що дійсно педагогічне навантаження практичного психолога дошкільної освіти компенсуючого типу та з інклюзивними групами становить 20 годин. В подальшому, наказом від 29.12.2018 року № 115 «Про зміну педнавантаження [PERSON] », йому встановлено педагогічне навантаження 20 год на тиждень з 02.01.2019 року. 29.10.2021 року та 30.11.2021 року він звернувся до департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та до Дошкільного навчального закладу «Дюйовочка» з листами, що ним були відпрацьовані понаднормові робочі години, за які не нарахована та невиплачена відповідна оплата та просив здійснити перерахунок за понаднормові години та виплатити йому заробітну плату. 29.11.2021 року Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради повідомив його про те, що заклад дошкільної освіти забезпечує добір і розстановку кадрів і керівник закладу дошкільної освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за фінансово-господарську діяльність закладу. Дошкільний навчальний заклад «Дюймовочка» його повідомив про те, що на час призначення його на посаду, згідно графіку роботи щоденне педагогічне навантаження практичного психолога становило 8 год. Враховуючи той факт, що ситуація виникла за попереднього керівництва дошкільного закладу, йому було запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. Просить стягнути суму доплати за надурочні години в сумі 13884 грн за період з вересня по грудень включно 2018 року. Крім того, просить стягнути з відповідача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 2693,49 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн, яка полягає в моральних та фізичних стражданнях внаслідок порушення його права на заробітну плату, приниження часті та гідності, ігнорування його прав, втратою престижу та ділової репутації серед працівників, знайомих, друзів та родичів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.01.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 31.01.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач позовні вимоги позивача не визнає, зазначає, що згідно з наказом від 31.08.2018 року № 65 та написаною власноручно заяви, [PERSON] прийнято на посаду практичного психолога на 1 ставку з 03.09.2018 року з оплатою по 11 тарифному розряду. На час призначення позивача на посаду йому було встановлено 8-годинне щоденне педагогічне навантаження практичного психолога. З таким навантаженням позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом у графіку роботи практичного психолога від 31.08.2018 року. Тому, при укладенні трудового договору з позивачем, йому було відомо про встановлення навантаження, графіку роботи та умови оплати праці. Наказом ДНЗ №1 від 29.12.2018 №115 «Про зміну педагогічного навантаження [PERSON] » встановлено педагогічне навантаження 20 годин на тиждень. Офіційно позивач звернувся з вимогою про здійснення перерахунку заробітної плати за фактично відпрацьований час лише після призначення нового керівника ДНЗ № 1, а саме 30.11.2021 року. Вважають, що діями відповідача позивачу не нанесено моральної шкоди, а позивачем не надано доказів нанесення йому відповідачем моральної шкоди. 03.02.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому позивач зазначив, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що саме з вини відповідача майже три роки, незважаючи на його звернення, не здійснювалася виплата належної йому заробітної плати. Його законні права були порушені, тому вважає стягнути з відповідача 10 000 грн моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Нікітюк А.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача Зубенько О.О. просила в позові відмовити з викладених у відзиві мотивів. Представник третьої особи Родак І.В. в судовому засіданні зазначила, що при прийнятті позивача на роботу було визначено умови праці позивача та графік роботи, а також педагогічне навантаження, з чим позивач погодився та ним написана власноручно заява. Просила в позові позивачу відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в Дошкільному навчальному закладі (ясла-садочок) комбінованого типу, що підтверджується копією наказу від 31.08.2018 року № 65. Починаючи з 03.09.2018 року по 01.01.2019 року позивачу було встановлено педагогічне навантаження 40 годин. Як зазначив позивач, з даного приводу він звернувся за відповідним роз`ясненням до Міністерства освіти та науки України і листом №1/13-1103 від 11.12.2018 позивачу повідомлено, що відповідно до ст.30 Закону України «Про дошкільну освіту» педагогічне навантаження практичного психолога дошкільної освіти компенсуючого типу та з інклюзивними групами становить 20 годин. В подальшому, наказом від 29.12.2018 року № 115 «Про зміну педнавантаження [PERSON] », позивачу встановлено педагогічне навантаження 20 год на тиждень з 02.01.2019 року. 29.10.2021 року та 30.11.2021 року позивач звернувся до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та до Дошкільного навчального закладу «Дюйовочка» з листами, що ним були відпрацьовані понаднормові робочі години, за які не нарахована та невиплачена відповідна оплата та просив здійснити перерахунок за понаднормові години та виплатити йому заробітну плату. Листом від 29.11.2021 року № 2088-12-4/1 Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради повідомив позивача про те, що заклад дошкільної освіти забезпечує добір і розстановку кадрів і керівник закладу дошкільної освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за фінансово-господарську діяльність закладу. Дошкільний навчальний заклад «Дюймовочка» листом № 213 від 06.12.2021, повідомив позивача про те, що на час призначення його на посаду, згідно графіку роботи щоденне педагогічне навантаження практичного психолога становило 8 год. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 96 КЗпП України передбачено, що основою організації оплати є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики. Оплата праці працівників на підприємствах здійснюється погодинною, відрядною, або іншими системами оплати праці, що відповідає вимогам ст. 97 КЗпП України. Згідно ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачується як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою та другою цієї статті. Відповідно до наданих табелів обліку використання робочого часу та розрахункових листів з виплати заробітної плати [PERSON] , за період часу з вересня 2018 року по грудень 2018 року включно, вбачається що ним відпрацьовано по 160 годин, що становить 80 год понад норму. Відповідачем же заробітна плата нараховувалась позивачу як за фактично відпрацьований час з урахуванням педагогічного навантаження 40год на тиждень замість 20 год, що засвідчує відпрацювання позивачем понаднормові робочі години, які мали бути враховані при нарахуванні заробітної плати як надурочні. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивачеві не нараховано та невиплачено кошти за надурочно відпрацьований час. Суд погоджується з розрахунком доплати за надурочно відпрацьовані позивачем години, наданий позивачем до суду, а тому вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 13884 грн за надурочно відпрацьовані години за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року включно підлягають до задоволення. Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача компенсаційних втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що відповідає вимогам ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Обов`язок нарахування та виплати компенсації втрати покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Розмір компенсації за період з січня 2019 року по листопад 2021 року становить 2693,49 грн (13884х 19,4/100), які підлягають стягненню з відповідача. Стосовно заявлених позовних вимог щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно статті 237-1Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення законних прав [PERSON] на отримання заробітної плати за надурочно відпрацьовані години, внаслідок чого було порушено звичний для останнього уклад життя, завдало йому моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду. Суд зауважує, що в результаті невиплати заробітної плати за надурочно відпрацьовані години, позивач поніс моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню частково з урахування розміру невиплачених відповідачем сум, розміру та тривалості завданих моральних страждань. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню частково в розмірі 1000,00 грн, що є достатнім для сприяння відновлення порушених прав позивача. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши сторони, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за надурочно відпрацьовані години за період з 03.09.2019 року по грудень 2018 року включно в сумі 13884 грн, 2693, 49 грн компенсаційних втрат та 1000 гривень моральної шкоди. Оскільки при подачі позову позивач звільнений від оплати судових витрат, тому суд вважає, що на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved