Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У січні\~2022\~року ТОВ\~«ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~звернулось до\~Чернігівського районного\~суду Чернігівської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просило стягнути\~з останньої\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 739631\~від 17\~вересня 2018\~року в\~сумі 11492\~грн 00\~коп.\~тавитрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 17 вересня 2018 року між [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" укладено кредитний договір № 739631 (індивідуальна частина), відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 4000,00 грн, які відповідач зобов"язалася повернути згідно з Графіком розрахунків, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконала. 11 лютого 2019 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 23-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 739631 (індивідуальна частина) від 17.09.2018 року в сумі 11492 грн 00 коп, з яких: 4000,00 грн\~ - залишок по тілу кредиту кредиту; 4572,00 грн \~залишок по відсоткам за користування кредитом, 920,00 грн.\~ - залишок за комісією; 2000,00 заборгованість по штрафах та пені. Ухвалою від 18 січня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 17 вересня 2018 року між [PERSON] та ТОВ "МІЛОАН" укладено кредитний договір №739631 (індивідуальна частина), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4000 грн строком на 15 днів, який відповідач зобов"язалася повернути 02.10.2018 зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 920,00 грн та процентів за користування кредитом в сумі 840,00 грн, а загалом 5760,00 грн ( а.с.5-10). Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 4000,00 грн підтверджується копією платіжного доручення №814884869 від 17.09.2018 ( а.с.11). 11 лютого 2019 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 23-МЛ, згідно якого ТОВ "МІЛОАН"відступив Новому Кредиторові права вимоги до боржників вказаних у Реєстрі Боржників (а.с.12-16). Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 23-МЛ від 11.02.2019 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №739631в сумі 11492,00 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4572,00 грн - заборгованість по відсотках; 920,00 грн - заборгованість по комісії; 2000,00 грн - заборгованість по штрафам/пені ( а.с.17). Згідно повідомлення від 13.11.2020 ТОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»надсилав боржнику [PERSON] повідомлення про те, що 11.02.2019 всі права вимоги ТОВ "МІЛОАН"за кредитним договором №739631від 17.09.2018 були відступлені ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», та зазначено нові реквізити для здійснення всіх зобов`язань за кредитним договором (а.с.19). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з нормою ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За змістом статей\~626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.ч. 1, 3, 6, 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття; електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті; відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону;\~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону;\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:\~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;\~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1\~ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами не визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~ст. 625 ЦК України. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини 2\~ст. 625 ЦК України\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З долученої до матеріалів справи копії платіжного доручення № 814884869 від 17.09.2018 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] 4000,00 грн, що відповідало положенням кредитного договору. Вказане відповідачем не спростоване. П.1.5.2 кредитного договору № 739631 (індивідуальна частина) від 17 вересня 2018 року передбачено проценти за користування кредитом: 840,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.40 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено нарахування комісії в розмірі 920,00 грн, яка нараховується одноразово. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 02.10.2018 ( пункт 1.4 Договору) У разі прострочення Позичальником зобов"язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами кредитного договору № 739631, Позизальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 Договору, зобов"язаний сплатити на користь Товариства пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2% від суми невиконаного зобов"язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50% від загальної суми грошових зобов"язань Позичальника ( п.4.1 Договору). Отже, з огляду на вищенаведене, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованою. ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вимог про стягнення з позичальника трьох процентів річних від простроченої суми, на підставі положень\~ст.\~625\~ЦК України не заявляв, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 4000,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 840,00 грн, 920,00 грн комісії та 2000,00 грн пені. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 11492,00 грн. Судом стягнуто 7760,00 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 67,53 % (7760,00 х 100 : 11492,00). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1532 грн 93 коп. (2270,00 х 67,53 % ).

Outcome: partial