Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 27110,07 грн. та судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.04.2019 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000 грн. Позивач зазначив, що відповідач дав згоду на те, що підписана ним Заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складають між ним і банком кредитний договір. Враховуючи, що позичальник систематично порушував свої зобов`язання по кредитному договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредитному договору, станом на 08.07.2021 року сума заборгованості становить 27110,07 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредита - 21795,28 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 21795,28 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 5314,79 грн. 18.08.2021 р. була внесена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно статті 1054 ЦК України- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 15.04.2019 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого на ім`я останнього було кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт відкрито. У відповідності до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , останній раз кредитний ліміт було збільшено 19.12.2019 року до 30000 грн., а зменшено 04.12.2020 року до 0,00 грн. Згідно з наданим позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08.07.2021 року складає 27110,07 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредита - 21795,28 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита - 21795,28 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 5314,79 грн. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву від 15.04.2019 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», що саме зазначені документи містили умови щодо сплати за користування кредитними коштами, комісії, пені, штрафу і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. За відсутності підтверджень щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правила банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПриватБанк». Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 15.04.2019 року шляхом підписання анкети-заяви. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ КБ «Приватбанк» має право на повернення сум фактично отриманих коштів. Отже вимоги про стягнення процентів не підлягають до задоволення. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11.07.2013, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ "ПРИВАТБАНК" дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, що узгоджується з висновками та відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. За таких обставин, позовна вимога в частині стягнення з відповідача 5314,79 грн. процентів є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 21795,28 коп., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 21795,28 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредита - 21795,28 гривні. Щодо розподілу судових витрат Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 21795,28 грн., а також сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1824,98 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial