Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

13.10.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Разом з тим, він не проживає за вказаною адресою, відомостей від попереднього власника про нього вона не отримувала, тому звернувшись до сусідів, проживаючих з нею на одному поверсі вона отримала інформацію про те, що він ніколи не проживав за даною адресою та не був їх сусідом. Окрім цього у житловому приміщені відсутні будь-які його особисті речі та майно. Дана ситуація перешкоджає здійсненню належного позивачу права володіння, користування та розпорядження квартирою та призводить до збільшення комунальних платежів. У зв`язку з чим, позивач просить суд ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 15.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 15.02.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просить суд провести судове засідання за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судові засідання призначені на 11.01.2022, 01.02.2022, 15.02.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.\~8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лебідь О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 868. Факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] підтверджується відомостями Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 19.07.2021 № Д1-175676-ф/л та відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.11.2021, наданій на запит суду. Стаття 391\~ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим житлом. Судом встановлено, що факт реєстрації в квартирі відповідача порушує права позивача, як власника квартири, що пов`язані із надмірною сплатою комунальних послуг та неможливістю повною мірою розпорядитися належним на праві власності майном та останній не є членом її сім`ї. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved