Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

16 червня 2021 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , шляхом зміни способу стягнення аліментів, а саме, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2 100 (дві тисячі сто) гривень на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що вона не має постійного доходу, офіційно не працевлаштована, дохід зменшився, у зв`язку з чим її фінансовий стан значно погіршився. Вказує, що у зв`язку з тим, що у неї немає доходу, розмір аліментів визначається у розмірі ј частини від середнього розміру заробітної плати в регіоні (по місту Ірпінь). Так, оскільки станом на день подачі позову середній розмір заробітної плати в м. Ірпінь складає 13 148 грн., то розмір аліментів відповідно становить 3 287 грн. Зазначає, що у неї змінились обставини, вона не працевлаштована та не має стабільного заробітку (доходу), такий розмір аліментів є обтяжливим для неї, крім того, вказує, що на її утриманні перебуває матір пенсійного віку, яка має потребу у постійному отриманні медичного забезпечення (придбання ліків, та інше). Позивач зазначає, що не відмовляється від своїх обов`язків щодо утримання сина, і навпаки, бажає приймати активну участь в його вихованні, піклуватися та забезпечувати усім необхідним, однак, вважає, що розмір аліментів, який [PERSON] стягує з неї на підставі судового наказу є завищеним, не відповідає дійсним обставинам та її можливостям щодо сплати аліментів у такий спосіб. У зв`язку із зазначеним, позивач вважає сумою, яка може задовольнити потреби дитини та забезпечити належне утримання дитини з її сторони є 2 100 (дві тисячі сто) гривень на місяць до досягнення сином повноліття, зазначає, що фіксація аліментів в твердій грошовій сумі буде якнайкраще захищати інтереси дитини, оскільки [PERSON] має нестабільний, мінливий дохід. Крім того, [PERSON] зазначає, що завжди приймала і бажає в подальшому приймати участь у вихованні дитини, вона ніколи не відмовлялась і не відмовляється й зараз від фінансового забезпечення дитини, вказує, що спір про утримання сина полягає лише в тому, що [PERSON] бажає задовольнити власні фінансові амбіції, однак, [PERSON] не заперечує того факту, що дитині необхідні додаткові заняття, факультативи, спортивні секції та репетитори. Вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання сина істотно не вплине на інтереси дитини, з огляду на те, що відповідач, як батько дитини, теж має обов`язок по її утриманню. 27 липня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі. 21 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , до суду надала письмові пояснення, відповідно до яких просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини та зміну способу їх стягнення, зазначивши, що позивач не вправі змінювати спосіб стягнення аліментів, адже таке переважне право має одержувач аліментів, а не платник. Зазначає, що оскільки позивач є фізично здоровою, працездатною, інших дітей та осіб не своєму утриманні не має, тому вона може сплачувати аліменти в розмір ј частки усіх видів свого заробітку (доходу). Вказує, що позивач офіційно не працевлаштована, то аліменти будуть нараховуватися, виходячи із середньої заробітної плати по регіону за місцем її реєстрації, у відповідності до норм сімейного законодавства, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тому розмір аліментів буде обраховано в 1/4 частці від середнього заробітку у Херсонській області, отже, хибною є думка позивача про те, що розмір аліментів обраховується від середньої заробітної плати по м. Ірпінь. Окрім того, вказує, що позивач фактично ухиляється від виконання покладених обов`язків, щодо дитини, не займається його вихованням, не цікавиться його розвитком, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, дитина весь час проживала, проживає та перебувала на утриманні [PERSON] . Крім того, вказує, що [PERSON] офіційно працевлаштований, повністю забезпечує сина, несе витрати на його утримання, купує одяг, взуття, продукти харчування, забезпечує дозвілля дитини, тому, він не зобов`язаний доводити у даній справі свій дохід, вказує, що відповідач у справі навіть в більшій мірі забезпечує фінансування потреб дитини, аніж [PERSON] . Таким чином, вважає, що даний позов є необґрунтованим, має штучний характер та є таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Просить відмовити повністю у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] . Представник позивача - [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, у задоволені позовних вимог просила відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Згідно із ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач посилався на те, що у неї погіршився матеріальний стан, внаслідок чого вона не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13). Судом встановлено, що 28 січня 2021 року Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] , яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 23 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). З даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Отже, законом передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі N 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано посТяновою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1,2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір або батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища матері або батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18). При цьому зміна фінансового стану позивача, а саме: відсутність постійного доходу, відсутність офіційного працевлаштування, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Наведені позивачем доводи, щодо матеріального стану та перебування інших осіб на утриманні не підтверджено належними доказами. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених підстав, зокрема, зміни матеріального стану, утримання батьків чи інших осіб, тоді як право вимагати зміни способу стягнення аліментів має лише одержувач аліментів. Відповідач [PERSON] , як одержувач аліментів, не погоджується на зміну способу їх стягнення. Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи, що позивач не звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає правильним стягнути із позивача судовий збір на користь держави у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: approved