Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 червня 2021 року з Верховного суду після скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року надійшла цивільна справа за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта та скасування запису про державну реєстрацію права власності. В обґрунтування\~своїх вимог\~Дніпровська міська\~рада зазначила,\~що відповідно\~до Інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~нежитлова будівля\~ будівля\~магазину Літ.А-1,\~що складається\~з:\~1-основне\~приміщення,\~2-підсобне\~приміщення,\~3-підсобне\~приміщення,\~4-туалет,\~загальною площею\~40,6\~кв.м.,\~зареєстрована за\~ [PERSON] .\~Підставою виникнення\~права власності\~є декларація\~про готовність\~об`єкта до\~експлуатації ДП\~082000081\~від 29.04.2011.\~Державна реєстрація\~права власності\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~здійснена державним\~реєстратором виконавчого\~комітету Іларіонівської\~селищної ради\~Синельниківського району\~Дніпропетровської області\~Скороход О.О.\~Відповідно до\~листа Департаменту\~державної архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Дніпропетровській області\~від 19.12.2018\~№ 1004-1.14/2562\~згідно з\~даними реєстру,\~відсутні відомості\~щодо реєстрації\~декларації про\~початок виконання\~будівельних робіт\~за №\~ДП 014211000096\~від 20.01.2011\~та декларації\~про готовність\~об`єкта до\~експлуатації за\~№ ДП\~082000081817\~від 28.04.2011\~по об`єкту\~«Будівля магазину\~за адресою:\~ [ADDRESS] »,\~замовник [PERSON] .\~Відповідно до\~листа Управління\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Дніпровської\~міської ради\~від 19.08.2018\~№ 4/1-592\~повідомляє,\~що згідно\~з даними\~акту-прийому\~передачі дозвільної\~документації від\~27.10.2016\~Департаментом державної\~архітектурно-будівельної\~інспекції Дніпропетровської\~області та\~Реєстру Управління,\~ведення якого\~розпочато з\~28.10.2016,\~відомості щодо\~декларації про\~готовність об`єкта\~до експлуатації\~ДП 082000081\~від 29.04.2011,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~відсутні.\~Листом від\~18.12.2018\~№ 4/1-828\~Управління державного\~архітектурно-будівельного\~контролю Дніпровської\~міської ради\~ повідомляє,\~що реєстрація\~декларації про\~початок виконання\~будівельних робіт\~за №\~ДП 014211000096\~від 20.01.2011\~та декларації\~про готовність\~об`єкта до\~експлуатації за\~№ ДП\~082000081817\~від 28.04.2011\~по об`єкту\~«Будівля магазину\~за адресою:\~ [ADDRESS] »,\~замовник [PERSON] \~відсутня.\~Відомості про\~повернення на\~доопрацювання,\~відмову у\~видачі,\~скасування та\~анулювання зазначених\~документів інформація\~стосовно реєстрації\~зазначених декларацій\~ відсутні.\~Відповідно до\~листа Головного\~архітектурно-планувальне\~управління департаменту\~по роботі\~з активами\~Дніпровської міської\~ради від\~09.08.2018\~№ 3/15-235,\~офіційної адреси:\~ [ADDRESS] \~жодному об`єкту\~нерухомості на\~території міста\~Дніпро не\~присвоювалась,\~відповідний розпорядчий\~документ,\~на підставі\~якого була\~присвоєна або\~змінена ця\~адреса,\~відсутній. Державна реєстрація декларації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не здійснювалась, документ що підтверджує присвоєння адреси не надавався, [PERSON] не набув право власності на нежитлову будівлю Літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . На сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php) відсутні дані про вищезазначені декларації. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що державному реєстратору була подана підроблена декларація, яка використовувалась з метою реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване на земельній ділянці яка належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності. Згідно з листами від 19.07.2018 №4/11-1442 та від 10.08.2018 № 4/11-1660 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та гр. [PERSON] за адресою земельної ділянки [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалась, що підтверджується доказами наданими до позовної заяви. Спірний об`єкт зареєстровано в реєстрі нерухомого майна на підставі не існуючої декларації про готовність об`єкта до експлуатації та є самочинним будівництвом, підлягає знесенню за рахунок [PERSON] , а земельна ділянка приведенню у придатний для використання стан. Оскільки, спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, з урахуванням вищезазначеного свідчить про відсутність правових підстав вважати, що [PERSON] набув право власності на нього. Власником земельної ділянки по [ADDRESS] є територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради. Внаслідок самочинного будівництва будівлі з користування Дніпровської міської ради поза її волі вибула земельна ділянка по [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідачем порушено законі права та інтереси територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження земельною ділянкою по [ADDRESS] . 01 листопада 2021 року Дніпровською міською радою подано заяву про зміну предмету позову, в якому просила скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП № 082000081817 від 29.04.2011 «Будівництво магазину літ. А-1, навісу літ.а, замощення літ.І, замовник [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40828893 від 26.04.2018 прийняте державним реєстратором Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, припинити право власності на об`єкт нерухомого майна та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будівлю магазину літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , проведену державним реєстром виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40828893 від 26.04.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1540212012101, із закриттям розділу, зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди - будівлі магазину літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м. В судове засідання представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила продовжити розгляд справу без їх участі, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281, 282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на будівлю магазин, загальна площа 40,6 кв.м.: нежитлова будівля літ А-1, що складається з 1- основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3- підсобне приміщення, 4-туалет.; адреса: [ADDRESS] ; Державний реєстратор: [PERSON] , Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниковського району Дніпропетровської області; підстава виникнення права власності: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 082000081, виданий 29 квітня 2011 року; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 40828893 від 26 квітня 2018 року , [PERSON] , Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниковського району Дніпропетровської області. 19 грудня 2018 року на запит Дніпровської міської ради - Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Дніпропетровській області повідомив, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20 травня 2011 року, станом на час надання відповіді, відсутні відомості щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за № 082000081817 від 28 квітня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ДП 014211000096 від 20 січня 2011 по об`єкту «Будівля магазину за адресою [ADDRESS] » замовник [PERSON] . Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 ліквідовано Інспекцію державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області та згідно наказу Держбудінспекції від 10 жовтня 2014 року № 272 Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області почав здійснювати функції державного архітектурно будівельного контролю на території Дніпропетровської області з 14 жовтня 2014 року. Управлінням державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради 18 грудня 2018 року на запит про надання належним чином завірених копій декларацій про початок виконання будівельних робіт за № 014211000096 від 20 січня 2011 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за № ДП 082000081817 від 29 квітня 2011 по об`єкту «Будівля магазину за адресою [ADDRESS] » замовник [PERSON] повідомлено, що реєстрацію зазначених декларацій не проводилась. 19\~серпня 2018\~року Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомило, що згідно з даними акту прийому передачі дозвільної документації від 27 жовтня 2016 року Департаментом державної архітектурно будівельної інспекції Дніпропетровської області та Реєстру Управління, ведення якого розпочато з 28 жовтня 2016 року станом на час надання відповіді, відомості щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 082000081 від 29 квітня 2011 року , розташованого за адресою [ADDRESS] відсутні. Згідно наданої інформації головного архітектурно планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 09 серпня 2018 року офіційна адреса [ADDRESS] жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалася. Станом на 17 липня 2018 рік в автоматизованій підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська, не міститься відомості про укладення між міською радою та фізичною чи юридичною особою цивільно правових угод за адресою земельної ділянки [ADDRESS] та прізвищем [PERSON] . Позивачем надано копію декларації від 29 квітня 2011 року за № ДП 082000081817 про готовність до експлуатації об`єкта (а.с.18-21), яку й просить скасувати позивач, хоча згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначена підстава виникнення права власності декларація про готовність об`єкта до експлуатації , серія та номер: ДП 082000081, виданий 29 квітня 2011 року. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території. Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Статтею 16 зазначеного Закону встановлено, що міська рада здійснює управління майном та фінансовими ресурсами, які є у власності територіальних громад районів у містах, та несе відповідальність перед громадою. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Такий висновок випливає з положень статей 13,14,140,142,143 Конституції України, статей 80,84,123,124,127,128 Земельного кодексу України, якими врегульовано порядок розпорядження землею. Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України. Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, але не виключно розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність та користування громадян та юридичних осіб відноситься до повноважень міської ради. Стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю. Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Положеннями ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. Згідно вимог ч.1 статті 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Це є виключною компетенцією міської ради. Отже, правовою основою для укладення договору оренди земельної ділянки і отримання права на оренду земельної ділянки є рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджено Наказом Держбуду України 24.05.2001 N 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за N 582/5773), самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали. У даному випадку на встановлений громадський будинок, розповсюджується режим нерухомого майна, адже така споруда підлягає обов`язковій технічній інвентаризації з включенням у відповідні планові матеріали. Згідно із ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості) до одержання документа, що посвідчує право на неї. Будь-яких рішень органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розміщення такого громадського будинку, органами місцевого самоврядування не приймались, підтвердженням цього є відповідь від 19.07.2018 № 4/11-1442 та від 10.08.2018 № 4/11-1660 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради. Згідно із ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Законом України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки та зазначено, що це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтями 212 та 211 Земельного кодексу України передбачені умови повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відповідальність за порушення земельного законодавства. Так відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. За таких обставин, слід дійти до висновку що, без будь-якої на те правової підстави здійснене [PERSON] будівництво нежитлової будівлі є самочинним та підлягає знесенню. Виходячи із змісту ст. 376 ЦК України позов про знесення самочинного будівництва споруди може бути пред`явлений будь-якою особою, яка вважає, що самочинне будівництво порушує його права, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво за її рахунок. Оскільки, самочинне будівництво здійснено саме [PERSON] то знесення громадського будинку за адресою: [ADDRESS] підлягає знесенню саме товариством за його рахунок. У розумінні ст. 376 ЦК України, є всі законні підстави для задоволення позовної заяви Дніпровської міської ради в частині звільнення спірної земельної ділянки та приведення її у попередній стан. Порушення інтересів держави полягає у тому, що власник землі держава, в особі Дніпровської міської ради, не може вільно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. Відповідно до п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Державна реєстрація декларації про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не здійснювалась, документ що підтверджує присвоєння адреси не надавався, [PERSON] не набув право власності на нежитлову будівлю Літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . На сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (https://dabi.gov.ua/declarate/list.php) відсутні дані про вищезазначені декларації. На підставі вищевикладеного, вбачається, що державному реєстратору була подана декларація якої не існує, та інші документи які використовувалась з метою реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване на земельній ділянці яка належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок)(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 750), зазначено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно зі статтею 15 вказаного Порядку реєстрація декларації або видача сертифіката чи їх дублікатів здійснюється шляхом внесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та «Про адміністративні послуги». Відповідно до статті 17 зазначеного Порядку замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Звертаючись до суду з позовом, Дніпровська міська рада на підтвердження заявлених позовних вимог надала лист від 19 серпня 2018 року № 4/1-592 Управління державного архітектурного-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому зазначено, що згідно з акту прийому-передачі дозвільної документації від 27 жовтня 2016 року Департаментом державної архітектурної інспекції Дніпропетровської області та Реєстру Управління, ведення якого було розпочато з 28 жовтня 2016 року, відомості щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 квітня 2011 року за № ДП 082000081, розташованого по вул. Високовольтній, 21Г , відсутні. Звернуто увагу на те, що у 2011 році кількість цифрових знаків у номерах зареєстрованих декларацій дорівнювалося 11, тобто ДП ХХХХХХХХХХХ. Крім того, надано лист від 18 грудня 2018 року № 4/1-828 Управління державної архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому зазначено, що реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт від 20 січня 2011 року за № ДП 014211000096 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 квітня 2011 року за № ДП 082000081817 по об`єкту «Будівля-магазину за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] , не проводилася. Відомості про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація стосовно реєстрації зазначених декларацій відсутні. Суд вважає за необхідне скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП № 082000081817 від 29.04.2011 «Будівництво магазину літ. А-1, навісу літ.а, замощення літ.І, замовник якої є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40828893 від 26.04.2018 прийняте державним реєстратором Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною, припинити право власності на об`єкт нерухомого майна та скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будівлю магазину літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , проведену державним реєстром виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40828893 від 26.04.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1540212012101, із закриттям розділу, зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди - будівлі магазину літ.А-1, що складається з: 1-основне приміщення, 2-підсобне приміщення, 3-підсобне приміщення, 4-туалет, загальною площею 40,6 кв.м. Право Дніпровської міської ради на звернення до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, передбачено частиною 1 статтею 4 ЦПК України, де вказано, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з роз`яснень, які містяться у п. п. 41, 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна /ч. 1 ст. 114 ЦПК України/. Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним /ст. 358 ЦК України/; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи наведене суд дійшов до висновку про те, що відповідач [PERSON] , самочинно побудував об`єкт нерухомості та здійснив державну реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яку органами державного архітектурно-будівельного контролю не видавався та не реєструвався. За таких обставин, позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved