Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що в період 2002-2003 років з відповідачем зустрічалася і підтримувала інтимні стосунки. Позивач завагітніла і [INFO] народила доньку - [PERSON] , відносно якої відповідач визнав своє батьківство і в свідоцтві про її народження він записаний батьком. Разом з відповідачем ніколи не проживали. На утримання доньки до її повноліття відповідач сплачував аліменти на підставі рішення суду. 14 листопада 2021 року доньці виповнилось 18 років. З вересня 2021 року вона є студенткою денної форми навчання біологічного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, стипендію не отримує. Строк навчання закінчується 30 червня 2025 року. Донька навчається на денному відділенні, можливості працювати немає. Позивач отримує кошти від держави, як безробітна, перебуваючи на обліку з 20 липня 20211 року в Харківському Міському центру зайнятості. Її матеріальний стан не дозволяє підтримувати нормальну життєдіяльність дочки, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Позивачу відомо, що відповідач продовжує працювати в Науково виробничому підприємстві «Хартрон» та отримує пенсію. Інших дітей на утриманні не має. [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на період її навчання в Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна до 30 червня 2025 року включно, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції. Відповідно до довідки №430/1601 від 26 жовтня 2021 року [PERSON] є студентом І курсу навчання за освітньо-професійною програмою бакалавр біологічного факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна денної форми навчання. Передбачуваний термін випуску 30 червня 2025 року. Зарахована наказом №0210-05/1120 від 09 серпня 2021 року до студентів 1 курсу з 01 вересня 2021 року. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не заперечував, що має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також визнав позовні вимоги. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зважаючи на характер та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не заперечує, що має стабільний дохід, що дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також визнав позовні вимоги у повному обсязі, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 17 листопада 2021 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до 14 листопада 2026 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідач частково визнав позовні вимоги, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 454 грн 00 коп.

Outcome: approved