Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагенство) в особі начальника Азовського басейнового управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (Азовського рибоохоронного патруля) в інтересах держави звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 29 липня 2021 року по кримінальному провадженню № 310/5039/18 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, [PERSON] , [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов Азовського басейнового управління Державногго агентства рибного господарства залишено без розгляду. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження судом було встановлено, що 02 травня 2018 року [PERSON] , перебуваючи в акваторії Азовського моря, на відстані приблизно 10-20 км від узбережжя моря, що знаходиться в районі нижнього Бердянського маяка, розташованого на території Бердянської коси Запорізької області, з метою незаконного вилучення водних біоресурсів з їх середовища перебування встановив 10 одностінних сіток. 05 травня відповідачі, використовуючи вказані сітки, в порушення п.п. 10-13 Режиму рибальства в басейні Азовського моря у 2018 році, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2017 року № 710, п.п. 28, 36 Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів, затвердженого постановою КМУ від 25 листопада 2015 року № 992, здійснили вилов водних біоресурсів, а саме риба особливо цінної породи калкан азовський в кількості 328 особин, чим заподіяли шкоду для запасу даного виду водних біоресурсів в розмірі 83\~395,97 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на користь держави вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про судовий розгляд без участі представника Державного агентства меліорації та рибного господарства України. Відповідачі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, а також звернулась до суду з клопотанням про відмову в задоволенні позовних вимог, яке вона мотивувала тим, що, звертаючись до суду з даним позовом, Держрибагенство залишило поза увагою, що результатом розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] є не вирок, а ухвала від 29 липня 2021 року про звільнення відповідачів від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому наявність чи відсутність винуватості відповідачів у скоєнні кримінального проступку не розглядалось. Однак, при розгляді таких справ необхідно мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оскільки вказані обставини ухвалою суду по справі № 310/5039/18 не встановлені, відсутні законні підстави для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди. Крім зазначеного, представник заявила про сплив по даній справі строку позовної давності. Перебіг позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи. Про підозру відповідачам було повідомлено 31 травня 2018 року, тому кінцевою датою для пред`явлення даного позову є 31 травня 2021 року. Однак, позов подано 23 жовтня 2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. За приписами ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Згідно із ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Приписами ст. 47 вказаного Закону визначено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об`єктів тваринного світу згідно з постановою КМУ від 17 вересня 1996 року № 1147. 02 травня 2018 року [PERSON] , перебуваючи в акваторії Азовського моря, на відстані приблизно 10-20 км від узбережжя моря, що знаходиться в районі нижнього Бердянського маяка, розташованого на території Бердянської коси Запорізької області, з метою незаконного вилучення водних біоресурсів з їх середовища перебування встановив 10 одностінних сіток. 05 травня відповідачі, використовуючи вказані сітки, в порушення п.п. 10-13 Режиму рибальства в басейні Азовського моря у 2018 році, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 грудня 2017 року № 710, п.п. 28, 36 Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів, затвердженого постановою КМУ від 25 листопада 2015 року № 992, здійснили вилов водних біоресурсів, а саме риба особливо цінної породи калкан азовський в кількості 328 особин, чим заподіяли шкоду для запасу даного виду водних біоресурсів в розмірі 83\~395,97 грн. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 29 липня 2021 року по кримінальному провадженню № 310/5039/18 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, України [PERSON] , [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вказаною ухвалою встановлено обставини вчиненого кримінального правопорушення осіб, які здійснювали незаконний вилов біологічних ресурсів, місце вчинення правопорушення, а також розмір шкоди, заподіяної рибному господарству. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з Методикою розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства навколишнього природного середовища України 12 липня 2004 року № 249/273, головним спеціалістом відділу іхтіології та регулювання рибальства Азовського рибоохоронного патруля проведено розрахунок збитків, нанесених рибному господарству України, які склали 83\~395,97 грн. Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка ЇЇ завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається\~з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ч. 1 ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг довідатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвала Бердянського міськрайонного суду від 29 липня 2021 року по кримінальному провадженню № 310/5039/18 не містить відомостей про наявність цивільного позову про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди. Натомість, представником відповідача [PERSON] , якою було заявлено про сплив строку позовної давності, суду надано копії повідомлень про підозру [PERSON] та [PERSON] , які були вручені останнім 31 травня 2018 року. Оскільки позивач звернувся з даним позовом 23 жовтня 2021 року, строк позовної давності на час звернення з позовом до суду сплинув, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed