Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що є власником квартири [ADDRESS] , в якому, крім нього, також зареєстрована відповідач у справі [PERSON] , яка була його дружиною. Однак, з липня 2017 року відповідач у вказаному будинку фактично не проживає, але і добровільно з реєстраційного обліку в ньому також не знімається. Тому позивач подав до суду дану позовну заяву, в якій просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . 06.12.2021 року ухвалою суду (а.с.21) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов (відзиву). 19.01.2022 року ухвалою суду (а.с.44-45) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України. При цьому, від його представника адвоката Мартинюка Ю.М. неодноразово надходили до суду заяви про розгляд справи за його та за відсутності позивача, в яких зазначив про підтримання заявлених позовних вимог, а також просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 6600001264051 із судовою повісткою-повідомленням, яке було надіслане за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання (а.с.20) та повернуто поштою до суду з відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за вказаною адресою. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу укладеного 11.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області Налдіною М.М. та зареєстрованого в Кодимському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області 25.10.2001 року за № 3644 у книзі 20 стор.154 (а.с.9). В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , що підтверджується відповідним записом за № 3 зробленим у заведеній на квартиру домовій книзі, про що свідчить копія останньої (а.с.14-16), а також відповідь Центру надання адміністративних послуг Кодимської міської ради подільського району Одеської області від 02.12.2021 року № 264/13 (а.с.20) на запит суду. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 28.02.2018 року у справі № 503/1861/17 шлюб зареєстрований між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.10-11). Згідно до другого речення ч.4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, фактично відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2017 року, про що свідчить зміст актів обстеження матеріально-побутових умов від 15.04.2021 року (а.с.13) та від 17.11.2021 року (а.с.12), складені депутатом Кодимської міської ради Одеської області Бурмістр Л.І. Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72\~ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у зв`язку з чим його необхідно задовольнити у повному обсязі, а відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого останнім в розмірі 908,00 грн, за подання до суду позовної заяви.

Outcome: approved