Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2022 року у справі № 591/7763/15-ц в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110136 від 15 жовтня 2007 року відмовлено. В письмових поясненнях по суті справи [PERSON] зроблено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.. 20.01.2022 року представником відповідачки подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 591/7763/15-ц. Згідно вимог ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Представником відповідачки подано заяву про проведення розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення без участі позивачки та її представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Позивач повідомлений про час та місце розгляду справи до суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2021 року між адвокатом Неговською Іриною Володимирівною, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ №000567 від 15.01.2019 року, з однієї сторони, і [PERSON] , з другої сторони, укладено договір про надання правничої допомоги в цивільній справі, відповідно до умов п.п. 1.1., 1,2 якого, адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма, без обмежень, правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, у зв`язку із зверненням клієнта до суду або пред`явлених до клієнта вимог, правоохоронних органів, державних органів, підприємств, організацій, установ. Відповідно до п. 3.1. договору за правову допомогу передбачену п.1.2. договору Замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеною додатками. На виконання п. 3.1 договору 01.09.2021 року між адвокатом та клієнтом укладено додаток №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01-09/1 від 01.09.2021 та встановлено, що вартість послуг адвоката за представництво інтересів клієнта у справі № 591/7763/15-ц в Зарічному районному суді м. Суми складає 6000,00 грн.. Також, 17.01.2022 року між адвокатом та клієнтом складено Акт №1 здачі-прийняття виконаних правових послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги та встановлено, що загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) без ПДВ становить 6000,00 грн., з якого вбачається, що адвокатом - клієнту проведені роботи (надані послуги) пов`язані із представництвом клієнта у справі № 591/7763/15-ц в Зарічному районному суді м. Суми, а саме: ознайомлення з документами наданими клієнтом, аналіз нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини; аналіз судової практики застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах; складання заяви про перегляд Заочного рішення, складання та направлення інших процесуальних документів (в т.ч. виготовлення копій документів, поштове відправлення документів) - 6 000,00 грн. На виконання умов договору [PERSON] сплачено адвокату Неговській І.В. гонорар за надання правової допомоги у справі № 591/7763/15-ц в сумі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 01/19.01.2022 від 19 січня 2022 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). З системного аналізу вказаних положень чинного законодавства слідує, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення учасником судових витрат на професійну правничу допомогу має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги. Такими документами, зокрема, є квитанції про оплату послуг адвоката, видаткові касові ордери; платіжні доручення про передачу коштів адвокату, виписки рахунків тощо. На підтвердження понесення адвокатських витрат позивачкою надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 01-09/1 від 01 вересня 2021 року; додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 вересня 2021 року, акт № 1 здачі - прийняття виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги від 17.01.2022 року; квитанцію № 1/19.01.2022 від 19 січня 2022 року; ордер на надання правничої правової допомоги; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю. Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн.. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що факт понесення відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги, що позивач в порядку, визначеному п. 5 ст. 137 ЦПК України не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідачки 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved