Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернулася із позовною заявою, в якій просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , у належній на праві спільної сумісної власності земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610136300:06:010:0159, що знаходиться по [ADDRESS] , становить Ѕ земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, а саме: частку житлового будинку по [ADDRESS] та частину земельної ділянки за вказаною адресою кадастровий номер 4610136300:06:010:0159. Позивачка є спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку та строки. Земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності її чоловікові та її доньці, відповідачці [PERSON] .. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Листом від 25.05.2021 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині земельної ділянки, оскільки державний акт про право приватної власності на вказану земельну ділянку виданий двом співвласникам без визначення частки, а один із співвласників помер, тому нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка належала спадкодавця. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, 02.12.2021 року в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що разом із батьком були співвласниками земельної ділянки по [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.ст. 3, 4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1\~ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту статті 89\~Земельного кодексу\~України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.08.2004 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років. /а.с. 17/ Після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на 3/5 частини цегляного житлового будинку [ADDRESS] та частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га за вказаною адресою. Позивачка після смерті чоловіка звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контору із заявою про прийняття спадщини за законом, однак листом №542/02-14 від 25 травня 2021 року нотаріус повідомила, що оскільки частки співвласників земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності є невизначеними, не можливо визначити склад спадкового майна, а саме, яка частки земельної ділянки належали спадкодавцю./а.с. 12/ Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] були співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , зокрема співвласнику гр. [PERSON] належить 2/5 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належало 3/5 ідеальних часток будинку, відповідно до витягу №6502587 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.02.2005 /а.с. 84/. Відповідно до наказу №108 Львівської міської ради Департаменту землеустрою та планування забудови міста від 01.10.2001 р. «Про передачу громадянам у приватну власність, постійне та тимчасове користування земельних ділянок в м.Львові» та його додатку, [PERSON] та [PERSON] передано у правтну власність для обслуговування будинку земельну ділянку за адресою [ADDRESS] розміром 1000 кв.м /16, та зворотня сторона/ Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЛВ № 092237, виданого [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] передається на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою : [ADDRESS] . /а.с.8/. Відповідно до витягу з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку, дата формування 29.04.2021, номер витягу НВ-4615898112021, земельна ділянка, кадастровий номер 4610136300:06:010:0159, яка розташована у [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9-10/. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до ч. 2 ст.\~369\~ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, а відповідно до ст.\~361\~ЦК України розпорядження часткою у праві спільної власності співвласником може здійснюватися самостійно. Таким чином, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Аналогічно, щоб оформити перехід права власності до спадкоємця, частка спадкодавця має бути визначена. Згідно зі ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, згідно з п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Пленум Верховного Суду України у п. 21\~постанови №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать різні за розміром частки. Виходячи з наведеної вище норми Земельного кодексу\~України, право власності померлої на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити, що частка [PERSON] (який помер [INFO] ) у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610136300:06:010:0159, призначеної для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 3/5 частки земельної ділянки. На підставі наведеного та

Outcome: partial