Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 150000,00 грн. заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті дружини, та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнути на користь [PERSON] 150000,00 грн. заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті матері. Свої вимоги обґрунтували тим, що 21.10.2020 близько 20 год. 06 хв. в м. Дніпро по вул. Курсантській відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2019», р.н. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок отриманих травм її було госпіталізовано до Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні Дніпропетровської обласної ради, де 27.10.2020 вона загинула від отриманих травм. 21.10.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040030001916 за кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на момент подання позовної заяви досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12019040230000016 триває. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, чоловіку та доньці загиблої було завдано моральної шкоди. Так, позивач [PERSON] був чоловіком загиблої. Вони перебували у шлюбі 19 років. Смертю [PERSON] було повністю зруйновано важливий життєвий зв`язок. Позивач [PERSON] є донькою загиблої. Внаслідок смерті матері, вона позбавлена можливості отримувати допомогу та підтримку від матері, належне виховання, матеріальну допомогу. [PERSON] перебувала на утриманні у загиблої, оскільки станом на день смерті та подачі позову навчалась на денній формі навчання. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачів 14.02.2022 до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, зазначивши, що обставини викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З довідки № 3020296562327628 про дорожньо-транспортну пригоду від 30.11.2020 вбачається, що 21.10.2020 о 19:50 відбулась дорожньо-транспортна пригода: наїзд на пішохода - пішохід переходив дорогу поза межами піш. переходу. Учасники справи: [PERSON] , який керував ТЗ ВАЗ 21093, номерний знак - [NUMBER] , та пішохід [PERSON] . В розділі ІІ «Відомості про потерпілих» зазначено: [PERSON] , загинув. Вказана довідка підписана інспектором ВРОМ ДТП Слоцькою О.О. (а.с. 13). За фактом дорожньо-транспортної пригоди старшим слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції Маслаком І.П. проводилось досудове розслідування та кримінальне провадження за № 12020040030001916 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрите у зв`язку з відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.а.с. 14-17). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2021 постанову старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Маслака І.П. від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження № 12020040030001916 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасовано. Матеріали кримінального провадження повернуто слідчому (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), складено відповідний актовий запис № 1022 (а.с. 22). З лікарського свідоцтва про смерть № 2167 (остаточне) від 29.10.2020 вбачається, що [PERSON] померла внаслідок нещасного випадку поза виробництвом. Причина смерті: поліорганна недостатність. Пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем, вантажним типу пікам чи автофургоном. Місце й обставини, при яких відбулась травма: збита легковиком по вул. Курсантська. Причина смерті встановлена судово-медичним експертом Рябченко С.М. (а.с. 23). [PERSON] був чоловіком [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 24). [PERSON] є донькою загиблої [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 25). Відповідно до довідки від 27.11.2020 № 333 [PERSON] у 2017 році вступила до Дніпровського професійно залізничного ліцею в м. Дніпро. Термін закінчення навчального закладу 08.02.2021 (а.с. 26). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2021 у складі Головуючого судді Румянцева О.П. затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобов`язується сплатити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 40180,00 грн. з яких 30000,00 грн. - моральна шкода та 10180,00 грн. витрати на поховання (а.с.а.с. 48-50). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2021 стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] 30000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди (а.с.а.с.53-55). Окрім того, вказаним рішенням встановлено, що 21.10.2020 транспортний засіб ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] збив пішохода [PERSON] , яка внаслідок тілесних ушкоджень померла в реанімації лікарні 27.10.2020. Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, зі страхової компанії стягнуто моральну шкоду на користь чоловіка та доньки померлої [PERSON] у розмірі 30000,00 грн. кожному (а.с.а.с. 48-55). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі встановлених обставин та наданих доказів, суд вважає, що [PERSON] , як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, на користь позивачів з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, а позивачами доведене право на відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка була їм спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом враховані доводи позивачів щодо наявних у них моральних переживань та зміну способу життя внаслідок смерті [PERSON] , вважає доведеним факт наявності негативних наслідків для позивачів, які змінили спосіб життя та втрату реалізації звичної діяльності. Проте вважає, що зазначений позивачами розмір моральної шкоди не є співмірним з тяжкістю отриманих моральних страждань та тими негативними наслідками, про які вказують позивачі, окрім того, суд враховує виплачену страховою компанію страхової виплати за моральну шкоду, а тому доцільним буде встановлення суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп. кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно ч 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивачі звільнені від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1000,00 грн.

Outcome: partial