Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] та\~ [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до житлового приміщення. \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 16 липня 1964 року по 20 серпня 1988 року проживав у спірному будинку як син, член сімї, власника цього будинку свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначив, що він з 02 квітня 2003 року довічно є інвалідом третьої групи та вважається непрацездатною особою. Після смерті\~свого батька,\~на прохання\~він повернувся\~до батьківського\~спірного будинку,\~оскільки мати\~залишилася одна\~і має\~похилий вік. При оформленні спадщини, на прохання матері він відмовився на її користь від своєї частки спадщини на житловий будинок, з тих мотивів, що мати йому пообіцяла цей будинок у майбутньому перейде у спадщину, оскільки у його сестри [PERSON] (відповідач у справі) вже є свій житловий будинок. 03.09.2013 року як непрацездатний член сім`ї (інвалід 3-ї групи), з дозволу колишнього власника матері [PERSON] він є зареєстрованим у спірному будинку по [ADDRESS] , у зв`язку з чим набув право користування чужим майном - зазначеним житловим будинком. В цьому житловому будинку до теперішнього часу зберігається його особисте майно, тобто він продовжую користуватися цим житловим приміщенням. Але після реєстрації та проживання в спірному житловому будинку, відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] стали чинити йому перешкоди (створювали скандали, суперечки, необґрунтовані звернення на нього до органів поліції, влади та інш.), що унеможливило користування житловим будинком, у зв`язку з чим він був вимушений проживати в іншому місці по [ADDRESS] . У зв`язку з цими перешкодами та порушенням його права на користування житловим приміщенням і проживання у будинку він звертався за допомогою до органів влади з метою розв`язати суперечки між нами, аби налагодити життя в будинку, але такі звернення не вирішено, і, як виявилося, вони лише поглибили їх неприязні стосунки, які існують і до теперішнього часу. 19.02.2016 року саме під час цих суперечок та перешкод у користуванні ним житловим будинком, відповідач [PERSON] уклала з відповідачкою [PERSON] договір дарування, відповідно до якого мати передала сестрі у власність спірний житловий будинок по [ADDRESS] . При цьому обдарована [PERSON] достеменно була обізнана, що він зареєстрований в подарованому їй будинку та проживає в ньому і зберігає свої речі. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 05.03.2021 року у справі №617/438/18, залишеним в силі Харківським апеляційним судом 23.06.2021 року, підтверджено чинення відповідачами на ґрунті неприязних відносин у справі перешкод йому у користуванні житловим будинком та вказано, що саме через неприязні стосунки з відповідачами, він не проживаю в будинку, у зв`язку з чим має право на вселення у спірний житловий будинок. Вважає, що оскільки його порушене право на користування спірним житловим будинком і проживання в ньому відповідачі не мають намір поновити добровільно, він вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права та вселення в житловий будинок. Просить суд, зобов`язати відповідача [PERSON] та [PERSON] не чинити йому, позивачу по справі [PERSON] перешкод у користуванні чужим майном, а саме Ѕ частиною житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою: [ADDRESS] . А також всилити його, [PERSON] в Ѕ частину вказаного житлового будинку. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів в його користь понесені судові витрати. 29 жовтня 2021 року відповідачем по справі [PERSON] подано клопотання по справі, в якому позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими, та просить суд закрити провадження у справі за позовом [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, а саме: будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю предмету спору. Оскільки, на даний час спірний будинок, який знаходиться за вищевказаною адресою нею продано. В підтвердження до клопотання додано фотокопію договору купівлі- продажу. (а.с.68-83) 15 грудня 2021 року від представника позивача, адвоката Дєдова С.В. до суду надійшла заява про заміну неналежного відповідача в якій він просив замінити у справі про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення житлового будинку [ADDRESS] на належного відповідача власника житлового будинку [PERSON] . Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року заяву представника позивача, адвоката Дєдова С.В. задоволено. Замінено відповідачів по справі на належного - [PERSON] . 20 січня 2022 року від відповідача по справі, [PERSON] до суду надійшов відзив в якому вона зазначила, що у позивача [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду з вимогою до неї , у зв`язку з чим просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі , та розглянути справу без її участі. (а.с. 127-141) Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України\~і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~\~\~\~ Частинами 1, 3\~ст. 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. ч. 1, 4\~ст. 156 Житлового Кодексу України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 4\~ст. 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини 4\~статті 311 ЦК України\~фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. З матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] був дійсно зареєстрований з 03.09.2013 року за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] з 10.07.2014 року, що підтверджено довідкою Білоколодезянської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 12 березня 2018 року.(а.с. 9) З фотокопії договору дарування житлового будинку від 19 лютого 2016 року, вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . (а.с. 10-11) Також з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 лютого 2016 року, суд вбачає, що власником вищевказаного житлового будинку зазначена [PERSON] (а.с.12) З копії договору купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року, суд вбачає, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер земельної ділянки 6321655300:00:000:0404, на якій розташований вищезазначений будинок. Відповідно до положень ст.ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення позову є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Судом встановлено, що позивач та первісні відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у неприязних відносинах між собою, у зв`язку з чим між ними виник спір з приводу усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення. Відповідно ч.1, 2\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 3\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні не доведено твердження позивача [PERSON] щодо знаходження та зникнення з спірного житла його особистих речей, інструментів та іншого, оскільки останнім та його представником не подано жодного доказу на підтвердження вказаних доводів. Суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , оскільки власником зазначеного житлового будинку з 24 вересня 2021 року є відповідач по справі, [PERSON] . За змістом ч.1\~ст. 156 ЖК України\~та ч.1\~ст. 405 ЦК України, визначальним для встановлення порядку користування житловим приміщенням між власником і користувачем є домовленість. Визначення частини будинку, в якій буде проживати позивач відноситься до повноважень власника або повинно здійснюватися за домовленістю з останнім, оскільки право власності є непорушним та втручання у нього без законних на те підстав не допускається. Серед встановлених\~ст. 16 ЦК України\~способів захисту цивільних прав та інтересів судом не зазначеного такого способу захисту, як установлення правовідносин, зокрема: між власником та користувачами з приводу порядку користування житловим приміщенням. Таким чином, на такі спірні правовідносини компетенція суду, згідно вимог\~ст. 16 ЦК України\~не поширюється. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, право на звернення до суду в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені або невизнані, або оспорюються. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15. Верховний Суд України у справах № 6-658цс15, №6-849цс15, № 6-84цс14, № 6-94цс13, висловлював наступну правову позицію: з урахуванням частини першої\~статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої\~статті 15 Цивільного кодексу України\~правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленного вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] . Згідно\~ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають. \~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed