Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про виконання будівельних робіт, моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що в період часу з 06.06.2018 р. по 10.05.2019 р. вона працювала в ФОП [PERSON] ріелтором. Так, 13.08.2018 р. нею було знайдено об`єкт нерухомості а саме: будинок за адресою [ADDRESS] та в цей же день було укладено договір на обслуговування продавця нерухомості [PERSON] - відповідача по справі. В договорі зазначено її прізвище та по батькові в переліку спеціалістів по нерухомості. Так як довгий час цей вказаний об`єкт нерухомості не продавався в зв`язку з тим що в трьох кімнатах, кухні, ванній, туалеті та прихожій не було зроблено ремонту, був обшарпаний великий паркан перед домом, а також було присутнє сміття на дворищі, між нею та [PERSON] як господарем домоволодіння було укладено у спрощеній формі договір на виконання будівельних робіт у вище зазначеному будинку, для того щоб цей об`єкт нерухомості став ліквідним та привабливим для продажу. Відповідно до умов договору, вона зобов`язалась закупити за свій рахунок будівельні матеріали, найняти будівельників розрахуватися з ними особистими коштами та разом з ними зробити ремонт в домі а саме в всіх кімнатах, кухні, ванній, туалеті, прихожій, покрасити паркан перед домом, вивезти сміття з двору та сміття від ремонту, а [PERSON] зобов`язався сплатити їй за виконання цих робіт при продажу цього дому оплату у розмірі 2000 доларів США, що на день укладання договору згідно курсу долару США відповідало 54500.00 грн. 30.09.2018 р. вона закінчила згідно договору всі ремонтні роботи про що особисто повідомила [PERSON] , який прибувши до домоволодіння прийняв всі виконані будівельні роботи по дому. Ніяких нарікань відносно ремонту не було та не має на цей час ні в нього ні в покупця цього дому. Як стало відомо, її роботодавець ФОП [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] , 03.05.2019 року, не поставивши її до уваги, продали по договору купівлі-продажу громадянину [PERSON] вказане домоволодіння, в якому вона виконала всі ремонті роботи. Вона звернулась до відповідача з приводу сплати їй коштів за виконані будівельні роботи згідно укладеного договору, на що він пояснив, що 1000 у.о. доларів США він передав особисто ФОП [PERSON] для передачі їй, але які від ФОП [PERSON] вона не отримала. Навпаки, остання завірила її, що ніяких коштів від [PERSON] вона не отримувала. Вона у позасудовому порядку намагалася врегулювати даний спір шляхом неодноразових зустрічей та телефонних розмов з відповідачем за позовом, але [PERSON] ігнорує зустрічі з нею. На даний час фахівцем ТОВ «ЕРІНБУТ» було виконано розрахунок смети виконаних робіт на суму 82570,40 грн . Крім цього, в неї є чеки та квитанції на будівельні матеріали на суму 14258,80грн., а всього згідно договору на виконання будівельних робіт та купівлі будівельних матеріалів нею витрачено кошти на суму 96829,20 грн., що по курсу долара США фактично складає 3647,05 дол. США. З урахуванням викладеного, загальна сума боргу [PERSON] становить 99001,89 грн., яка складається з наступного: 96829,20 грн. - сума основного боргу; 167,13 грн. - 3% річних від простроченої суми; 2005,56грн. - пеня; Моральна шкода завдана їй відповідачем полягає у душевних стражданнях, стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в зв`язку з тим, що вона була ображена та принижена в присутності інших людей яких я зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та членів її сім`ї , близьких родичів. Вважає за доцільне стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 25000.00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник наполягали на задоволенні позову в повному обсязі, просили суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу, 3% річних, пеню та моральну шкоду згідно доданого до позову розрахунку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала вважала його необґрунтованим, надала суду письмовий відзив в якому зазначено, що дійсно 13.08.2018 року між відповідачем [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір на обслуговування продавця нерухомості, відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок по наданню послуг продажу нерухомого майна яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Як зазначає [PERSON] , вона працювала в ФОП [PERSON] ріелтором, та її підпис як спеціаліста нерухомості стояв в договорі. При цьому, з позивачем договір не укладався, вона діяла при укладанні договору як працівник ФОП. В інтересах оформлення договору купівлі-продажу [PERSON] були виконані ремонтні роботи, розрахунок яких було визначено при оформленні купівлі-продажу. В даному випадку між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на обслуговування продавця нерухомості, де сторонами досягнуто всіх істотних умов договору. Даний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Вказаний договір, є укладеними, про що свідчать підписи кожної із сторін і є обов`язковим до виконання сторонами відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 03.05.2019 року ФОП [PERSON] виконала умови вищевказаного договору здійснивши всі підготовчі дії для його укладення, та у цей день [PERSON] продав будинок. Крім того, ним були виконанні умови розділу 4 договору, тобто, покупець домоволодіння розрахувався із ФОП [PERSON] з якою він був укладений. Вказаний розрахунок був проведений в присутності приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. В наступному, [PERSON] почала пред`являти [PERSON] претензії щодо виплати їй 2000 доларів США за ремонтні роботи. Оскільки, договір він укладав із ФОП [PERSON] , всі розрахунки відповідач проводив саме із нею. Позивачка [PERSON] обрала невірний спосіб захисту, оскільки між [PERSON] та нею відсутні будь-які правовідносини та зобов`язання. У разі несплати її роботодавцем заробітної плати, або оплати її послуг, вона має право на звернення до суду із позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати, або інших видів відшкодувань в порядку КЗпП. Посилання позивачки на те, що [PERSON] спричинено їй моральні страждання та вона має право на стягнення моральної шкоди, є необгрунтованими, оскільки, між сторонами по справі відсутні будь які невиконані зобов`язання. Третя особа про справі ФОП [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала його необґрунтованим. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні вивчено та оголошено договір від 13.08.2018 р., укладений між ПП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) на обслуговування продавця нерухомості, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню послуг з продажу нерухомого майна: будинку за адресою [ADDRESS] . Вартість, встановлена замовником складає 20000 дол. США. На другому аркуші договору в якості фахівців з нерухомості зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.17,18). Судом встановлено, що зобов`язання по наданню послуг з продажу нерухомого майна ПП [PERSON] виконала в повному обсязі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 03.05.2019 р. купівлі - продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладеним між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Договір зареєстровано в реєстрі за № 300 (а.с. 19-22). Належне виконання ПП [PERSON] зобов`язань по договору від 13.08.2018 р., також, підтвердила в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] . В позовній заяві [PERSON] наполягає на тому, що між нею та [PERSON] було укладено у спрощеній формі договір на виконання будівельних (ремонтних) робіт в будинку за адресою: [ADDRESS] . Посилалась на наявність її підпису на договорі від 13.08.2018 р., а також на усні домовленості з відповідачем. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.-ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. В судовому засіданні представник відповідача категорично заперечувала факт укладення між [PERSON] та [PERSON] будь яких договорів, як у письмовій, так і в усній формі. Частинами 2, 4 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як встановлено судом, договір від 13.08.2018 р. був укладений між ПП [PERSON] та [PERSON] . Предметом даного договору є надання ПП Дірявка рієлтерських послуг з продажу нерухомого майна. Жодних умов щодо здійснення ремонтних робіт в будинку вказаний договір не передбачає, а [PERSON] в договорі вказана як фахівець з нерухомості. З вказаного слід, що договір 13.08.2018 р. не стосується предмета доказування в даному провадженні оскільки, він не створює права та обов`язки для [PERSON] та [PERSON] з приводу будівельних (ремонтних) робіт в будинку за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона в 2018 разом із [PERSON] працювала фахівцем з продажу нерухомості (ріелтором). Від [PERSON] вона дізналась про те, що остання три роки намагається продати будинок [ADDRESS] . На прохання [PERSON] восени 2018 року вона допомогла здійснити ремонт вказаного будинку - поклейку шпалер, фарбування дверей, паркану та інше. Всі матеріали для ремонту закупала особисто [PERSON] . За роботу [PERSON] виплатила їй 5000 грн. Зі слів [PERSON] їй відомо, що ремонтні роботи в будинку замовив власник [PERSON] . Вона особисто [PERSON] ніколи не бачила. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 статті 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Згідно ч. 2 статті 78 ЦПК України (допустимість доказів), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Показання свідка [PERSON] про те, що ремонтні роботи в будинку замовив саме власник [PERSON] надані зі слів [PERSON] , не підтверджуються іншими допустимими доказами, а тому, не доводять факту укладення між [PERSON] та [PERSON] угоди на здійснення ремонтних робіт, а лише підтверджують те, що свідок на прохання [PERSON] за грошову винагороду виконувала певні роботи у будинку. Аналогічно, надані позивачкою письмові докази - смета виконаних робіт, товарні чеки, бланки замовлення підтверджують лише придбання [PERSON] будівельних матеріалів та здійснення нею на власний розсуд ремонтних робіт за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що позивачкою [PERSON] не доведено факту укладення між нею та відповідачем [PERSON] угоди на здійснення ремонтних робіт в будинку. В зв`язку з цим, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню вимога про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 96829,20 грн. Суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 3% річних, пені та моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від попередньої. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed