Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відокремленого структурного підрозділу «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та про поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.02.2014 згідно наказу № 11а її було прийнято на роботу у відокремлений структурний підрозділ «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва». У жовтні-листопаді 2021 року позивач зіштовхнулась з грубим порушенням її конституційного права на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у позивача постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19. 08 листопада 2021 позивачем отримано наказ №54-к про відсторонення позивача від роботи, з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19. Вважає даний наказ незаконний та такий, що підлягає скасуванню, оскільки він не відповідає вимогам ст..43,49 Конституції України. Згідно ст..43 КЗпПУ відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Правової можливості відсторонення працівників від роботи із підстав визначених у наказі про відсторонення не передбачено. Позивач не вбачає правових підстав у роботодавця примушувати працівників вакцинуватись від короно вірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби. Тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №54-к від 08 листопада 2021 року виданий директором відокремленого структурного підрозділу «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» про відсторонення [PERSON] від роботи, поновити її на роботі та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 21.12.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. 07.02.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Позивач вказує, що 11.11.2021 нею було укладено Договір про надання правової допомоги № 11-11-21-Ц, відповідно до якого її представник Лютий О.В. здійснює надання їй правничої допомоги та здійснює представництво її інтересів по вказаній справі в суді. Тому позивач просить стягнути з відповідача 908 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 08.02.2022 від представника відповідача - директора відокремленого структурного підрозділу «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» надійшла заява, в якій вказано, що необхідно замінити неналежного відповідача на належного, оскільки відокремлений структурний підрозділ «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу» є відокремленим структурним підрозділом Уманського національного університету садівництва без права юридичної особи і не може бут відповідачем у вказаній справі. Суд, врахувавши процесуальну позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] прийнята на роботу прибиральницею з 06.02.2014, що підтверджується наказом № 11-а директора відокремленого структурного підрозділу Агротехнічного коледжу Уманського національного університету садівництва від 06.02.2014. 08.11.2021 працівниками відокремленого структурного підрозділу «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» складено Акт про те, що [PERSON] , прибиральниця службових приміщень, відмовляється від щеплення проти COVID-19 в присутності юрисконсульта Резніка В.А. , заступника директора з АГР Ярка І.В та помічника з кадрової роботи Гузієнко І.І. 08.11.2021 директором відокремленого структурного підрозділу «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» був виданий наказ №54-к «Про відсторонення від роботи», відповідно до якого [PERSON] відсторонено від роботи з 08.11.2021 до періоду першої вакцинації або до кінця карантинних обмежень, на підставі статті 46 КЗпПУ та ч.2 ст..12 Закону України « Про захист населення від інфекційних хвороб ». [PERSON] не надала відповідачу документів, які підтверджують саме абсолютні протипоказання до проведення їй профілактичних щеплень, а тому Наказом №11-а від 08.11.2021 [PERSON] була відсторонена від роботи до усунення причин, що його зумовили. Як вбачається з матеріалів справи, у позові відповідачем вказано відокремлений структурний підрозділ «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» (вул..Незалежності, 21, м.Умань Черкаська область). Судом встановлено, що відокремлений структурний підрозділ «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» не є юридичною особою. Відокремлений підрозділ, також філія, філіал - це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Відокремлений підрозділ не є юридичною особою, а його керівник діє в будь-якому випадку від імені юридичної особи на підставі довіреності та неможе від свого імені відкривати рахунки, набувати майно, нести юридичну відповідальність. В той же час юридична особа може наділяти свій відокремлений підрозділ майном для здійснення його діяльності, відкривати рахунки для обслуговування виключно відокремленого підрозділу. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи, що відокремлений структурний підрозділ «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва» не є належним відповідачем, тому в задоволенні позову слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed