Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

25.01.2022 заявник [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №663, складеного на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що має у приватній власності земельні ділянки розмірами 3,4796 га, 1,5025 га, 0,5656 га та 0,4053 га, розташовані на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, належні їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №663. Вона використовувала належні їй землі за призначенням та передала їх у строкове платне користування сільськогосподарському ТОВ «Думівське» та ТОВ «Зерне», за що отримувала орендну плату. На даний час у заявниці виникла необхідність у продажу земельних ділянок. Однак при детальному огляді правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, було встановлено, що вказаний акт виданий « [PERSON] », що не відповідає дійсному ПІП заявниці [PERSON] . Тобто при його заповненні були допущені орфографічні помилки. Враховуючи викладене, заявниця наголошує на тому, що вимушена звернутися до суду із\~заявою про\~встановлення факту\~належності їй\~правовстановлюючого документу,\~ а\~саме що\~Державний акт\~серії ІІІ-СМ\~№035206\~на право\~приватної власності\~на землю,\~складений Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 663 та виданий « [PERSON] » дійсно належить [PERSON] . Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 27.01.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 22.02.2022. Заявниця у судове засідання 22.02.2022 не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заявника адвокат Губа О.М. підтримав подану заяву з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув. Згідно поданої до суду заяви за вх. №541 від 16.02.2022 заінтересована особа просить справу розглядати без участі її представника, вимоги заявника підтримує у повному обсязі (а.с. 23). Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частини першої вказаної статті). Судом встановлено, що заявниця має у приватній власності земельні ділянки розмірами 3,4796, 1,5025, 0,5656 та 0,4053 га, що розташовані на території Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, які належать їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 663 і що вона використовувала вищезазначені належні їй землі за призначенням (а.с. 6). Земельну ділянку розміром 1,5025 га з кадастровим номером 5922385400:08:003:0821 останньою було передано в строкове платне користування ТОВ «Зерне», а земельну ділянку розміром 3,4796 га з кадастровим номером 5922385400:08:003:0197 та земельну ділянку розміром 0,4053 га з кадастровим номером 5922385400:08:003:0216 позивачкою передано в строкове платне користування СТОВ «Думівське», за що заявниця отримувала орендну плату, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №295751120 від 21.01.2022 (а.с. 7-9). У ході підготовки процедури продажу належних заявниці земельних ділянок, при огляді правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, було встановлено, що вказаний акт виданий « [PERSON] », що не відповідає дійсному ПІП заявниці [PERSON] . (а.с. 6). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 04.04.2000 та картки фізичної особи платника податків ПІП заявниці [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Встановлення фактуналежності правовстановлюючого документу заявниці необхідне для подальшого розпорядження земельними ділянками. Однак невідповідність ПІП заявниці на правовстановлюючому документі її ПІП, вказаному у документі, що посвідчує особу, не дає можливості останній встановити відповідність заявлених прав документам, що посвідчують особу заявника. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, з положень п. 12 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт належності заявниці Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №035206, виданого Самотоївською сільською радою 25 серпня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №663, складеного на ім`я [PERSON] .

Outcome: approved