Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зняття заборони на відчуження майна посилаючись на те, що 31.05.2005 року він придбав кватиру [ADDRESS] . Дана квартира придбана за кошти, які він отримав від ЗАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року, згідно якого розмір кредиту становив 30 322,00 доларів США, строк дії договору до 31.05.2025 року включно. З метою забезпечення виконання кредитного договору, між ним та банком укладено Договір іпотеки від 31.05.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., зареєстрований в реєстрі за № 707. В вересні 2021 року з листа АТ КБ «ПриватБанк» йому стало відомо, що 19.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» 19.02.2007 року було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, в тому числі і договору від 31.05.2005 року. При цьому, він не отримував від сторін договору жодного письмового повідомлення про зміну кредитора. 20.03.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. зареєстровано зміну іпотекодавця на Компанію «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» по об`єкту обтяження - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2031728. Відповідно до Довідок АТ КБ «ПриватБанк» від 16.09.2021 року та від 27.09.2021 року він здійснив повну оплату боргу за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року, і даний договір був закритий 02.06.2008 року, заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» відсутня. На його звернення від 12.08.2021 року щодо зняття обтяжень з належної йому квартири, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що відступив право вимоги 19.02.2007 року Компанії «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка 03.10.2017 року ліквідована, у зв`язку з чим банк не має можливості задовольнити його вимоги та рекомендував звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Заначив про те, що про зміну кредитора йому не було відомо, та він продовжував сплачувати кошти за кредитним договором ПриватБанку, який видав довідки про повне виконання кредитного зобов`язання. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, вважав, що банк не є належним відповідачем. Однак, не заперечував того, що кошти після відступлення права вимоги могли прийматися банком. Наміру здійснити перевірку надходження від позивача коштів та надати додаткові документи, не виявив. Наполягав, що банк не є належним відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 04.10.2021 року. 06.10.2021 року здійснено автоматизований розподіл судового справи. 08.10.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 11.11.2021 року зареєстровано відзив на позовну заяву. Ухвалою від 25.11.2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В суді встановлено, що 31.05.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено Кредитний договір № K3KWGF15003395, за умовами якого позичальник отримав в кредит грошові кошти в розмірі 30 322,00 доларів США на придбання однокімнатної квартири в сумі 25 000,00 доларів США та оплату страхових платежів в сумі 5 322,00 доларів США. Строк дії договору до 31.05.2025 року включно. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2005 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., зареєстровано в реєстрі за № 704. Право власності [PERSON] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 04.07.2005 року за реєстровим № 7201/7622. 31.05.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено Договір іпотеки, згідно умов якого іпотекодавець передав в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року, квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., зареєстровано в реєстрі за № 707. Зареєстровано і заборону на відчуження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 21.08.2021 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою по зняття заборони відчуження, яка поперебуває в іпотеці, та 31.08.2021 року банк надав відповідь про відсутність можливості вжити заходів для зняття зборони відчуження з нерухомості, оскільки 19.02.2007 року право вимоги за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року відступлене на користь компанії «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка ліквідована 03.10.2017 року. 16.09.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» видано довідку № HB16VSTL89LNOVES про те, що [PERSON] , станом на 16.09.2021 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». 27.09.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» видано довідку № SP1V7SJJC37VL6F1 про те, що [PERSON] заборгованості по кредитному договору за № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року не має, дата закриття кредиту 02.06.2008 року. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна сформованого 30.09.2021 року убачається, що іпотекодержателем за Договором іпотеки від 31.05.2005 року на квартиру [ADDRESS] , є Компанія «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» на підставі Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр № 351, 352, 19.02.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року. Виконання зобов`язання за вказаними кредитними договорами було забезпечене іпотекою нерухомого майна, а саме, квартирою [ADDRESS] , на підставі укладеного між сторонами договору іпотеки від 31.05.2005 року. Судом також встановлено, що наявними у матеріалах справи довідками АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено факт виконання позивачем зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі за Кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року. Як вбачається з матеріалів справи, до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено записи про обтяження, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 277576747 від 30.09.2021 року. Листом від 12.08.2021 року позивач звертався до відповідача з вимогою про зняття обтяжень з його нерухомого майна у зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки. Однак, відповідач не зняв обмеження посилаюсь на відступлення права вимоги в 2007 році. Тоді як після укладення договору про відступлення права вимоги приймав платежі у позивача за кредитним договором, та в 2021 році видав довідки про погашення боргу за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року в повному обсязі та закриття кредиту 02.06.2008 року. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону, зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, враховуючи, що зобов`язання, забезпечені іпотекою за договором іпотеки від 31.05.2005 року, посвідченим за № 707, припинилися у зв`язку з їх виконанням, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитних договорів, також припинилися. Відсутність боргових зобов`язань власника майна свідчить про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони порушує законні права та інтереси позивача. Викладені факти свідчать про втрату актуальності існування такого обтяження, наявність даної заборони майна порушує законні права та інтереси позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього оправа чи обмежений у його здійсненні. Слід також зазначити, що під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №711/4556/16-ц (пункти 54, 68-70), відповідно до якого іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 у справі № 695/3790/15-п зазначено, що дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте у справі, яка переглядається ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена (оскільки щодо цього існував спір, про що свідчить факт зміни позивачем підстав та предмета позову), а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речове право (іпотеку). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей, про припинення. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Таким чином, разом з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Отже, з моменту державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, в тому числі й за рішенням суду. Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. У зв`язку з тим, що зобов`язання позивача за договором іпотеки від 31.05.2005 року, посвідченого за № 707 є припиненими, наслідком припинення такого договору є зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення запису про накладення цієї заборони з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що АТ КБ «ПриватБанк» не належним відповідачем через укладення в 2007 році договору про відступлення права вимоги, так як після його укладення саме банк приймав кошти від позивача за кредитним договором № K3KWGF15003395 від 31.05.2005 року, та видавав довідки позивачу в 2021 році про повне виконання боргового зобов`язання. Окрім того, 03.10.2017 року Компанія «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» ліквідована. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved