Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

28 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 400 000 грн. в рахунок відшкодування за завдану моральну шкоду, мотивуючи тим, що знаходився у трудових відносинах з виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» працював гірником з ремонту гірничих виробок 4 розряду з травня 2011 року, працював би і на даний час та забезпечував би належно себе та свою сім`ю, однак виробнича травма позивачу перешкоджала та зробила позивача особою з інвалідністю. 10.01.2019 року під час виконання посадових обов`язків - роботи у Відповідача в 3-ю зміну в 20 годині 56 хвилин на горизонті 370 м. в 1130 лаві пласта С 11 стався спалах метано - повітряної суміші в проміжку між комбайном 1 КА-200 та секцієюмеханізованого кріплення 1 КД-90 №3. У результаті спалаху позивач отримав опіки полум`ям ІІ АБ -ІІІ ст. 40 % голови, обличчя, шиї, тулуба, верхніх кінцівок, правого стегна. ОДШ середнього ступеню тяжкості. Тяжкий опіковий шок. ІТУ 130 Од. Баротравма СГМ. За висновком МСЕК від 14.08.2019 р. (первісно), встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40% та визнано позивача інвалідом 3 групи з 06.08.2019 року. Тривалий час перебував на межі життя та смерті, став особою з інвалідністю в свої неповні 26 років, отримав 40 відсотків втрати працездатності, став особою з інвалідністю 3 групи, потребує в деяких ситуаціях сторонньої допомоги, відчуває постійний фізичний біль та страждання, не може виконувати чоловічу роботу, яка потребує зусиль та сили, має видимі сліди опіків тіла та обличчя, постійно відчуває наслідки травми: відчуття стягування рубців, обмеження рухів травмованих суглобів та кінцівок, має підвищений тиск, часті головні болі, поганий сон, відчуття страху та паніки, боязнь світла та полум`я, змушений постійно вживати ліки, навіть в громадських місцях, що негативно впливає на самого позивача та на його оточуючих, які не розуміють чому позивачу вкрай необхідно саме того часу вживати ліки, постійно відчуває співчуття, зайві погляди на собі від оточуючих, втратив фізично здорове тіло та свою привабливість, у зв`язку з отриманими опіками та рубцями від них, втратив частково нормальний слух, зір, відчуття радості та спокою, маю ряд обмежень від лікарів щодо повсякденного нормального життя, яким він жив до моменту отримання травми, змушений відмовитися був від активного способу життя, спорту, втратив впевненість в собі, в майбутньому, відчуває депресію, змушений докладати зусиль для нормальної організації свого життя в теперішній час, не може забезпечувати сім`ю та себе належно, оскільки позивачу протипоказано важка праця та підземні роботи взагалі. 25.09.2021 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Вважає, що доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. До позовної заяви не додано жодних документів, які підтверджують факт заподіяння позивачу моральної шкоди. За відсутності у справі доказів зміни психічного стану позивача, а саме депресивного стану, немає підстав стверджувати про заподіяння моральної шкоди. Необхідно звернути увагу, що в позовній заяві не наведено жодних конкретних аргументів для обґрунтування розрахунку розміру позовних вимог. Тобто не зрозуміло, яким чином позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходив, яким чином було розраховано моральну шкоду за кожним із вказаних позивачем чинників. Розрахунок позовних вимог не надано. Ступінь втрати професійної працездатності Позивача станом на день подання позову складала 40% за третьою групою інвалідності, що відноситься до робочої групи. Скільки відсотків втрати працездатності має наразі [PERSON] невідомо. Позивачем до позовної заяви не додано індивідуальну реабілітаційну програму інваліда, якої необхідно дотримуватись [PERSON] для відновлення або покращення ступеня професійної працездатності, що є чинниками відповідно для зменшення або взагалі усунення чинників для визначення моральної шкоди. Необхідно звернути увагу на недоведеність причетності особи Відповідача до заподіяння шкоди, допоки вона не підтвердиться судовими рішеннями. Загалом же за договором добровільного страхування [PERSON] було сплачено компенсацію на лікування у розмірі загальної суми 89 134,59 грн. Також [PERSON] на його картковий рахунок в АТ «ПУМБ» була перерахована окремо матеріальна допомога в сумі 66 300,00 грн. Згідно відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, вказав, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до маральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо сплачених коштів позивачу, їх було виплачено всім постраждалим під час нещасного випадку на виробництві, як фінансова допомога, тобто матеріальна шкода. Позивачем до позовної заяви було додано копію акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Саме в акті чітко зазначено обставини, з яких стався нещасний випадок, шкідливий на небезпечний фактор та його значення, причини виникнення нещасного випадку та більш того, зазначено коло посадових осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду витребувано докази. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача про призначення судово-психологічної експертизи, визнання явки позивача обов`язковою. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги на підставі доводів позову, відповіді на відзив. Ствердила, що позивач в 25 років став інвалідом, отримав опіки тіла, в тому числі обличчя, шиї, тулубу, 40% втрати працездатності, внаслідок нещасного випадку отримав вади обличчя, не одружився, життя взагалі може не скластись, постраждало 15 осіб, деякі вже отримали відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підтримала доводи відзиву. Вказала, що вина відповідача ймовірна, зводиться до припущень, кримінальне провадження триває. 24.01.2019 року була сплачена фінансова допомога: моральна-64500 грн (51500 грн. без ПДВ), на лікування-31056 грн (25008 грн. без ПДВ), матеріальна допомога-66300 грн. Згідно законодавства моральна шкода відшкодовується одноразово, тому підприємство виконало свій обов`язок. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві ВСП «Шахта Благодатна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», учнем гірника підземного на час виробничої практики з 16.05.2011 року, ВСП «Шахта Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем в шахті на час проходження виробничої практики по строковому трудовому договору з 10.01.2012 року, ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» направлений на курси гірника з ремонту гірничих виробок з відривом від виробництва з 16.01.2014 року, направлено на виробничу практику учнем гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті з 12.02.2014 року, після курсів повернено на попереднє місце роботи гірником підземним по 3-му розряду з повним робочим днем в шахті з 21.03.2014 року, переведено гірником з ремонту гірничих виробок третього розряду з повним робочим днем в шахті з 10.04.2014 року, переведено гірником з ремонту гірничих виробок четвертого розряду з повним робочим днем в шахті з 16.04.2015 року, переведено учнем постачальника кріпильних матеріалів в шахту з 22.12.2015 року, переведено гірником з ремонту гірничих виробок четвертого розряду з повним робочим днем в шахті з 01.03.2016 року, 09.08.2019 року позивача було звільнено за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України. На підставі Акту №5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 19.02.2019 року о 20 годині 58 хвилин 10.01.2019 року стався спалах метано-повітряної суміші в проміжку між комбайном 1 КА-200 та секцієюмеханізованого кріплення 1 КД-90 №3. У результаті спалаху МПС три робітники виїмкової дільниці, що знаходились в лаві та двоє працівників, які знаходились в 1130 збірному штреку перед його сполученням з лавою по напрямку руху свіжого струменя повітря (ГОЗ [PERSON] і ГОЗ [PERSON] ) отримали опіки другого ступеня. На підставі заключення про тяжкість виробничої травми рішення ЛКК №37 від 15.01.2019 р. КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради»: Опік полум`ям ІІ АБ-ІІІ ст. 40% голови, обличчя, шиї, тулуба, верхніх кінцівок, правого стегна. ОДШ середнього ступеня тяжкості. Тяжкий опіковий шок. ІТУ 130 Од. Баротравма СГМ. Згідно з п.6 Акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 10.01.2019 року о 20 год. 56 хв. На шахті імені Героїв Космосу ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ім. ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК Палоградвугілля» від 15.02.2019 р. комісія зі спеціального розслідування дійшла до висновку, що груповий нещасний випадок, у тому числи з ГРГВ [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, та складаються акти за формою Н-1 на кожного потерпілого. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №051641 від 14.08.2019 року, виданої Обласною МСЕК №4, [PERSON] , третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 40% (сорок) з 06.08.2019 Акт ВН-1 від 19.02.19 р.№5, вид травма 10.01.2019 р., причина втрати професійної працездатності - трудове каліцтво, потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Згідно довідки, виданої ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.04.2020 року № 431, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності з 30.10.2019 р. Згідно висновку експерта №190 Павлоградського міжрайонного відділення Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 08.06.2021 р. згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям (колоїдні (післяопікові) рубці) II АБ - III ст. 40% обличчя, голови, шиї, тулубу, верхніх кінцівок, правого стегна, опіку дихальних шляхів середнього ступеню важкості, ускладнені тяжкою опіковою хворобою, тяжким опіковим шоком; баротравми, контузії головного мозку середнього ступеню, струсу головного мозку.Тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям (колоїдні (післяопікові) рубці) II АБ - III ст. 40% обличчя, голови, шиї, тулубу, верхніх кінцівок, правого стегна, опіку дихальних шляхів середнього ступеню важкості, ускладнені тяжкою опіковою хворобою, тяжким опіковим шоком; баротравми, контузії головного мозку середнього ступеню, струсу головного мозку утворились від дії позамежно високої температури відкритого полум`я, можливо внаслідок вибуху.Тілесні ушкодження у вигляді баротравми, контузії головного мозку середнього ступеню, струсу головного мозку утворилися від ударної хвилі внаслідок вибуху та дії великої кінетичної енергії. За своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Вищезазначені тілесні ушкодження утворились внаслідок вибуху з подальшою дією позамежно високої температури відкритого полум`я та ударної вибухової хвилі. тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям (колоїдні (післяопікові)рубці) II АБ - III ст. 40% обличчя, голови, шиї, тулубу, верхніх кінцівок, правого стегна, опіку дихальних шляхів середнього ступеню важкості, ускладнені тяжкою опіковою хворобою, тяжким опіковим шоком утворились від дії позамежно високої температури відкритого полум`я, можливо внаслідок вибуху. Згідно форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається МСЕК від 14.08.2019 року №276, виданої Дніпропетровською обласною МСЕК, [PERSON] призначена медична реабілітація: амбулаторне та стаціонарне лікування у комбустіолога, хірурга; реконструктивна хірургія-за показанням, санаторно-курортне лікування-за показанням, санаторно-курортне лікування-з ураженням ОРА у опікового професора, психіатрична допомога-конс. психіатра, медичне спостереження комбустіолога, хірурга. Консультування неврапотолога, психіатра з приводу ЧМТ, лікаря ФТВ, лікувальна фізкультура-постійно, за професією гірнично-робітничим робити не може, протипоказані підземні роботи, праця зі значними фізичними навантаженнями на праву руку, важка фізична праця. Згідно індивідуальної програми реабілітації інвалідів №781 від 28.10.2020, виданий Павлоградською міжрайонному МСЕК Дніпропетровського обласного центру МСЕК, [PERSON] , відновна терапія - стац.лікування в травматологічному відділенні. Амбулаторно-медикаментозна терапія згідно стандартів лікування наявної паталогії 2 рази на рік, профілактичні заходи - загальні клінічні дослідження та лікування згідно програм обстеження та лікування наявної патології курсами, потребує санаторно-курортне лікування планово по ФССУ, медичне спостереження - Д нагляд сім.лікаря, комбустіолога, травматолога упродовж року, консультування лікара ЛФК 1-2 рази на рік, показано лікувальний масаж 2 рази на рік, ЛФК - щоденні навантаження за стандартними методиками впродовж року. В межах професії працездатний з обмеженнями - протипоказаний підземний труд до переогляду МСЕК, протипоказана важка фізична праця до переогляду МСЕК. Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №1120 від 08.08.2019 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності до 01.09.2020 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 30%. Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №1135 від 14.08.2019 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності до 01.09.2020 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 40%. Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №1236 від 28.10.2020 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності до 01.09.2022 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 40%. Згідно інформаційної довідки від 01.11.2021 року №48-13410, наданої Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області кримінальне провадження № 12019040370000072 від 11.01.2019 року за ознаками ч.2 ст.272 КК України, на даний час у кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, процесуальним керівником надані вказівки, досудове розслідування триває. Рішення про звернення до суду з обвинувальним актом станом на 01.11.2021 року не приймалось. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В даному випадку трудове каліцтво пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, відсутній висновок судово-психіатричної експертизи, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 40 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, з огляду на вік позивача, ступінь та характер ушкоджень, отриманих позивачем, а саме отримання в тому числі опіків обличчя та шиї у 25-річному віці, враховує обставини, які спричинили нещасний випадок, а саме ймовірно вибух згідно висновку експерта, що є безумовно психотравмуючими обставинами, які вимагають в подальшому докладання зусиль для організації життя та відновлення нормального психоемоційного стану, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 000 грн.

Outcome: partial