Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що [INFO] народилася її онучка - [PERSON] , яка є спільною дитиною її дочки та [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , а тому дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Розпорядженням Голови Тячівської районної державної адміністрації №159 від 13.05.2021 року, її призначено опікуном над [PERSON] [INFO] , позбавленою батьківського піклування. [PERSON] не проживає з дочкою з 2011 року та майна в рахунок аліментів дитини не передавав, до часу звернення до суду аліментів у добровільному порядку не сплачував, а тому матеріальне становище дитини - важке. Посилається на положення ст.ст. 18, 141, 181, 184 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, 5 січня 2022 р. подала до канцелярії суду клопотання в якому просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач повторно належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, на розгляд справи не з`явився без поважних причин та без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а також те, що позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та в своїй заяві зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.11.2007 р. виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, [INFO] народилася [PERSON] матір`ю якої зазначено [PERSON] , а батьком відповідач - [PERSON] . (а.с. 3) Відповідно до свідоцтва про смерть виданого виконавчим комітетом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 19.04.2021 року серія [NUMBER] , мати дитини померла [INFO] . (а.с. 5) В підтвердження належності позиваці права вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, до позовної заяви додано розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №159 від 13.05.2021 року, відповідно до якого [PERSON] призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , акт обстеження матеріально - побутових умов від 26.10.2021 року та довідку про склад сім`ї від 01.05.2021 року видані Дубівською селищною радою, з яких вбачається, що малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 4, 6, 7). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітньою дитиною. Належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дочки зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь позивачки, яка є її опікуном та з якою проживає малолітня дитина. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць у розмірі : з з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка являється пенсіонером та з якою проживає дитина, яку вона утримує самостійно, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки, щомісячно, аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2021 року і до її повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908.00 гривень судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial