Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

09 вересня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та визначення місця проживання дитини та просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються за виконавчим листом від 16 травня 2016 року за №210/1414/16-ц з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом зміни способу їх присудження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] за її місце проживання чи перебування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.07.2014 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем видалося не вдалим та рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2016 року шлю між ними було розірвано. Відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2016 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти, в розмірі 1000,00 грн. на утримання неповнолітнього [PERSON] до досягнення повноліття. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та 07.07.2016 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького управління юстиції Радченко М.І., була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання Виконавчого листа від 16.05.2016 року за №210/1414/16-ц. Позивач у позові стверджує, що на утримання дитини щомісячно необхідна значна сума коштів, а саме на годування дитини, лікування, вітаміни, іграшки, засоби гігієни по догляду за дитиною, одяг, взяття, спортивні секції, відпочинок та інше. Аліменти, які позивач отримує, становить 1000,00 грн., що є недостатньо для забезпечення потреб дитини, підтримання нормальної життєдіяльності. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки є молодою, здоровою та працездатною особою і не має фактичних та юридичних перешкод для отримання доходу, який задовольнив би потреби та додаткові витрати їх спільної дитини, оскільки він відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є фізичною особою-підприємцем, який займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, інших дійте на утриманні та вихованні не має. Крім того, позивач у позові зазначила, що під час перебування у шлюбі [PERSON] був зареєстрований за адресою реєстрації батька - [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , хоча фактично проживає із нию за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі жодним чином не оспорював факт проживання сина за адресою її проживання. Крім того, відповідач не здійснював обов`язку щодо виховання дитини, оскільки спілкується з дитиною дуже рідко і ставиться до свої батьківських обов`язків безвідповідально не приймаючи ніякої участі у питаннях пов`язаних з вихованням дитини. Відповідач має повторний шлю та проживає в м. Одеса з дружиною та її сином від попереднього шлюбу, а тому на думку позивача, проживання їх спільної дитини разом з батьком у іншій сім`ї, негативно впливатиме на моральний та психологічний розвиток дитини. Позивач у позові вказує, що вона зареєстрована та фактично проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , має постійне місце роботи та заробіток, створюю всі необхідні умови для належного виховання та розвитку дитини. Позивач мала намір забезпечити повноцінний відпочинок сина за кордоном, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку. Після розлучення позивач не одноразово здійснювала спроби вивести сина за кордон з метою відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу. , проте відповідач, необґрунтована та безпідставно не надав дозвіл. Тому, позивач зазначає, що виключно в інтересах дитини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, з метою збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення та визначення місця мешкання дитини з нею за рішенням суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Призначено підготовче судове засідання.(а.с.57) Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено вказану справу до судового розгляду. (а.с. 78) Позивач у судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання 11 лютого 2021 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі. (а.с. 92) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Неодноразово відповідач та його представник зверталися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, так 16 листопада 2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, 01 грудня 2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю по іншій справі та перебуванням відповідача у іншому місті та 21 грудня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явитися до суду, через зайнятістю на роботі. (а.с. 64, 69, 76) Вказані клопотанням задовольнялися судом, в судові засіданні призначені судом на 27 січня 2022 року та 11 лютого 2022 року відповідач не з`явився, причини не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується Довідками про доставку SMS на вказані вище дати судових засідань, будь-яких клопотань про наявність поважності причин неявки в судове засідання до суду не подавав. (а.с. 82, 91) Представник третьої особи Виконкому Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься Висновок від 18.08.2021 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю. (а.с. 44) У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 05 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №1094. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2014 року. (а.с. 12) Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу змінено прізвище на [PERSON] . (а.с.15) Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року по справі №210/1414/16ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000,00 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 16-18) 24 червня 2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист по справі №210/1414/16ц. (а.с. 19) З Листа вих. №55282/1 від 27.08.2021 року за підписом державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) Жуковської Ю.В. вбачається, що згідно отриманих відповідей з Державної фіскальної служби (про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи), до ПФУ (щодо осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи), ПФУ (щодо осіб боржників, які отримують пенсію) було встановлено, що згідно отриманої відповіді з ДПС про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи, боржник є само зайнятою особою, яка самостійно нараховує (сплачує) дохід від здійснення підприємницької або незалежної професійної діяльності. Згідно проведеного перерахунку заборгованість по аліментах за період з 24.02.2016 року по 27.08.2021 року становить 4572,23 грн. (а.с. 26) З витягу від 06.09.2021 року Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. (а.с. 13) Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зроблено згідно виконавчого листа №210/1414/16-ц від 16.05.2016 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1000,00 грн., на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , заборгованість за період з 24.02.2016 року по 27.08.2021 року становить 4572,23 грн. (а.с. 28-31) За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За змістом статей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Під час розгляду справи з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їх спільного з позивачем сном визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 2218 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає дитина, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дитини, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 16 травня 2016 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Суд зазначає, що будучи ознайомленим про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, відповідача не скористався наданим йому правом на подачу відзиву на позовну заяву, матеріали справи не містить доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позову. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Враховуючи наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів та позиції стягувача аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. У зв`язку з чим, заявлені позивачем вимоги про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили виконавчий лист по справі № 210/1414/16-ц, виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника [PERSON] . Щодо заявлених позивач вимог про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю суд зазначає. Відповідно до Довідки вих. №76 від 10.08.2021 року виданої за підписом в.о. директора Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №180» Гусєвої С., [PERSON] в тому, що її дитина [PERSON] [INFO] , дійсно відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №180» Криворізької міської ради з 07.09.2016 року по теперішній час. (а.с. 20) З характеристики вих. №77 від 10.08.2021 року виданої за підписами .о. директора Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №180» Гусєвої С. та вихователя [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] з мамою, бабусею і дідусем, які завжди приділяють дитині багато уваги, цікавляться досягненнями хлопчика у дитячому садку. Мати [PERSON] , завжди відповідально відносить до своїх обов`язків, виконує прохання та вимоги вихователів, приймає активну участь у житті групи, відвідує батьківські збори. Батько участі у вихованні дитини не приймає, за весь час перебування дитини у садку не з`являвся. (а.с. 21) Відповідно до Договору купівлі-продажу укладеного 05 серпня 2015 року, [PERSON] придбала у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №4164. Вказані обставини також підтверджуються, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41772484 від 05.08.2015 року. (а.с. 32-33, 34) Згідно Акту б/н від 19.08.2021 року за підписами мешканців квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та підтверджено підписом та печаткою управителя «Мистецька 7» [PERSON] , в будинку [ADDRESS] , підтверджено факт проживання [PERSON] , [INFO] , без реєстрації з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2015 року та на теперішній час. (а.с. 22) 30 серпня 2021 року було складено характеристику [PERSON] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , яка підписана мешканцями квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та підтверджено підписом та печаткою управителя «Мистецька 7» [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] зареєстрована та проживає за вказаною адресою разом з своєю матір`ю, батьком та сином [PERSON] у двохкімнатній квартирі. [PERSON] турботливо ставиться до своєї сім`ї, поважає своїх батьків, бере активну участь у вихованні дитини, часто її можна побачити зі своєю дитиною [PERSON] на дитячому майданчику поблизу будинку. (а.с. 23) Згідно характеристики виданої 19 серпня 2021 року за підписом керуючого партнера АО «Лігел Груп» [PERSON] , [PERSON] працює на посаді адвоката в АО «Лігел Груп», характеризується позитивно. (а.с. 24) З Довідки про доходи наданої за підписом керуючого партнера АО «Лігел Груп» [PERSON] , загальна сума доходи [PERSON] за період з 01 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року за винятком утримань складає 33937,25 грн. (а.с. 25) За приписами ч.1, ч.2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Нормами ч.ч. 3, 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з абз.1 ч.1 ст.161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.51 Конституції України, кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Нормами ч1, ч.2 ст.161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За приписами ч.4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. П.72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Виконкомом Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, складено Висновок №302 від 18.08.2021 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , в якому зазначено, що

Outcome: approved