Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в сумі 27770 гривень та стягувати щомісячно додаткові витрати у зв`язку з хворобою дитини у сумі 10650 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що з 17 травня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано згідно рішення Хустського районного суду від 02 квітня 2018 року. У шлюбі в них народилася спільна дитина: син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Хустського районного суду від 02 квітня 2018 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 26 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З народження дитині було поставлено діагноз епілепсія, а також затримка стотокінетичного розвитку та гострий бронхіт. Починаючи з серпня 2017 року дитина час від часу перебуває на стаціонарному лікуванні у Хустській районній лікарні або обласній дитячій лікарні. У 2020 році [PERSON] було встановлено діагноз розлад аутистичного спектра РАС. З метою лікування сина вона звернулася у центр розвитку дитини «Янголятко» у [ADDRESS] , де команда фахівців лікарів протягом 2020 року і до 19 квітня 2021 року щодня проводили ряд занять з дитиною, а саме: проводили первинну діагностику сенсомоторного розвитку дитини, нейрокорекцію за індивідуальною програмою, заняття психолога, заняття з АВА-терапії, томатіс-терапії. Загальна вартість курсів реабілітації,що відбувалися протягом 2020-2021 років становить 55540 гривень. Згідно рекомендацій лікарів, щодня, для підтримання нормального стану здоров`я дитини потрібно вживати лікарські засоби для усунення агресивної, руйнівної, повторюваної поведінки, порушень активності та уваги і коморбідних епілепсій. Вартість тільки медикаментозного лікування для сина з розрахунку на місяць становить близько 2000 гривень. Крім того, дитина потребує постійного спостереження та консультацій у дитячого невролога, в тому числі МРТ-контроль при клінічній необхідності, вартість якого в середньому становить 1500 гривень. Вартість сплачуваних відповідачем аліментів є недостатньою, відтак позивачка потребує додаткових витрат на лікування. Вона не може самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на його лікування. У зв`язку з характером захворювання дитини, вона змушена здійснювати постійний догляд за ним і позбавлена можливості працювати та отримувати заробітну плату. Батько дитини, відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від участі у вихованні дитини, понад півроку він не телефонує і не зустрічається з сином, не відповідає на дзвінки позивачки, жодної допомоги не надає, внаслідок чого позивачка перебуває в край скрутному матеріальному становищі.\~\~\~\~ На сьогоднішній день малолітньому сину необхідно проходити черговий курс реабілітації, на оплату якого у позивачки недостатньо коштів. Загальна сума витрат на лікування, супутні витрати на дорогу до реабілітаційного центру та придбання ліків з розрахунку на місяць становить близько 21300 грн., з яких 12510 гривень мінімальна вартість місячного курсу реабілітації, 6800 гривень витрат на дорогу та вартість медикаментозного лікування у сумі 2000 гривень на місяць. Вважає, що відповідач повинен сплатити половину вартості вже понесених витрат на лікування дитини, що становить 27770 гривень, а також здійснювати наперед оплату половини вартості витрат на лікування, які є необхідним для функціонування життєдіяльності дитини. Зважаючи на важкість захворювання та беручи до уваги розмір уже фактично понесених витрат половина вартості щомісячних витрат на лікування дитини становить суму у розмірі 10650 гривень. Відповідач є працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків немає, має у власності житловий будинок та транспортний засіб, що свідчить про достатнє матеріальне становище відповідача і його фактичну можливість оплатити додаткові витрати на дитину. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, посилаючись на наведені у заяві обставини та подані письмові докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає заявлений позов недоведеним належними та допустимими доказами, а заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Суду пояснила, що позивачкою не надано належних відомостей на підтвердження перебування дитини на лікуванні в Хустській РЛ. Діагноз дитині поставлено тільки у квітні 2021 року. Довідки про оплату курсів реабілітації дитини в Центрі розвитку дитини «Янголятко» протягом 2020- 2021 року не є платіжними документами, які б підтвердили фактичну оплату послуг, є неналежними та недопустимими доказами. Самого центру не існує. До позову не додано жодного документу про рекомендоване медикаментозне лікування дитини. Відсутні докази на підтвердження затрат на дорогу. Крім того відповідач має на утриманні малолітню дитину в другому шлюбі, дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та батьків пенсіонерів інвалідів ІІІ групи. Ставлячи вимогу про стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, позивачка не надає підтвердженого належними доказами та обґрунтованого розрахунку майбутніх витрат на дитину.\~ На підставі наведеного та наданих доказів, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10 ). Рішенням Хустського районного суду від 02.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 гривень до досягнення сином трьох років. (а.с. 11-13). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 9633 від 20.10.2017 року син сторін [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні в Мукачівські дитячій лікарні з 09.10.2017 року по 20.10.2017 року з діагнозом «Затримка статокінетичного розвитку», «Епілепсія». Крім того, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.10.2017 року слідує, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Мукачівській дитячій лікарні з діагнозом гострий бронхіт. Разом з тим, судом досліджено інформацію, надану комунальним некомерційним підприємством лікувально-діагностичним центром Хустської міської ради 23.09.2021 року на запит відповідача [PERSON] , якою стверджено, що вперше мати дитини [PERSON] звернулася до дитячого невролога і була поставлена на облік 18.04.2018 ркоу з діагнозом: МЦД із судомним синдромом. Більше в дитяче поліклінічне відділення до дитячого невролога мати не зверталася. 21.04.2021 року [PERSON] звернулася за медичною допомогою до дитячого психіатра психонаркологічного відділення консультативної поліклініки КНП «ХЦЛ ім. Віцинського О.П.» з приводу обстеження та встановлення діагнозу дитині. Після обстеження встановлено діагноз: Розлад особистості та поведінки з вираженим недорозвитком мовлення, порушення активності та уваги, аутистичними рисами, інтелектуальною недостатністю внаслідок дисфункції центральної нервової системи F07.8. З того часу лікується в дитячого психіатра,\~ є інвалідом-дитинства по даному захворюванню. Одночасно судом в судовому засіданні оглянуто медичну документацію (виписка № 6668/886, довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №084770), за якою позивачка [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ-ї групи з діагнозом дитячий церебральний параліч. (а.с. 30, 31). Матеріалами справи встановлено, що на час звернення до суду позивачкою [PERSON] понесено витрати на лікування малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] . З метою лікування [PERSON] позивачка звернулася у Центр розвитку дитини «Янголятко», що знаходиться у м. Мукачево, вул.. Миру, 11А/30 Закарпатської області. Так, згідно довідки від 19.04.2021 року «Про оплату курсу реабілітації протягом 2020 року», загальна вартість курсів реабілітації дитини [PERSON] , [INFO] складає 43030 гривень. Курс реабілітації дитини включав у себе такі види занять: первинна діагностика сенсомоторного розвитку дитини, нейрокорекція за індивідуальною програмою, заняття психолога, заняття з АВА-терапії та томатіс-терапія. (а.с. 17) Згідно довідки від 19.04.2021 року «Про оплату курсу реабілітації на період з 02.04.2021 року по 19.04.2021 року» загальна вартість курсу реабілітації склала 12510 гривень. Курс реабілітації включив у себе такі заняття: нейрокорекцію за індивідуальною програмою, заняття з психологом, томатіс-терапію. (а.с. 18). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16-ц). Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином, розмір додаткових витрат на утримання дитини в сумі 55540 гривень (43030+12510=55540) позивач обґрунтовує тим, що зазначені витрати нею понесені у зв`язку із проходженням курсів реабілітації малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] та пов`язані з лікуванням поставленого йому діагнозу РАС (розлади аутистичного спектра). За проведені курси реабілітації [PERSON] були сплачені кошти в розмірі 55540 гривень, що підтверджується довідками від 19.04.2021 (а.с. 17, 18). Половину з вищевказаної суми 27770,00 гривень (55540/2=27770) позивачка просить стягнути з відповідача. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути додаткові витрати, понесені нею на лікування дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 27770,00 гривень. Разом з тим, як зазначає позивачка, відповідач повинен здійснювати наперед оплату половини вартості витрат на лікування сина [PERSON] , [INFO] , загальна вартість яких складає 21300 гривень щомісяця та за твердженням позивачки включає у себе витрати на лікування (курси реабілітації) 12510 гривень, витрати на дорогу 6800 гривень та вартість медикаментозного лікування у сумі 2000 гривень. Таким чином, половина вартості щомісячних витрат на лікування дитини становить 10650 гривень, які позивачка просить стягувати з відповідача щомісячно на її користь. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили та у майбутньому продовжать спричиняти додаткові витрати на дитину сторін, можуть бути висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Отже, при стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Однак позивачкою та її представником в судовому засіданні не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами (затвердженим планом лікування листком лікарських призначень, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг згідно плану лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів щодо медикаментозного лікування, довідками, чеками, рахунками на оплату ліків та наданих послуг, проїзними документами тощо) необхідність майбутніх витрат, які планує нести позивачка щомісяця у зв`язку з хворобою дитини та половину з яких необхідно стягувати з відповідача на її користь. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що вимога позивачки про щомісячне стягнення з відповідач витрат у зв`язку хворобою сина у розмірі 10650 гривень є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Outcome: partial