Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

21 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович про стягнення коштів та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 50237,87 грн. за кредитним договором № 3638/5267DCLRG2PT від 15 травня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк». У подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64676015, про що стало відомо після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчого напису. Позивач не погоджується з вказаним виконавчим написом, оскільки згідно п. 1.2 кредитного договору сума кредиту 18873,02 грн., строк кредиту по 04.06.2020 року. Кошти, які позивач отримав, були ним погашені, однак квитанції не збереглися. Таким чином, виключається наявність безспірної заборгованості, а також слід зазначити, що право вимоги у Банку настало 04.06.2020 року по останньому платежу згідно графіку платежів, який є додатком до кредитного договору та його невід`ємною частиною, а строк позовної давності закінчився по усіх платежах які мали бути сплачені до 04.03.2018 року, тобто з дня виникнення права вимоги по платежах до 04.03.2018 року минуло більше трьох років. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12). Тобто, нарахування заборгованості за процентами в розмірі 1370 грн. і 33181,06 грн. та комісіями в розмірі 34,40 грн. і 115,64 грн. за період з 03.11.2020 року по 02.02.2021 року після спливу визначеного договором строку кредитування є неправомірним. Позивач вказує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Незрозуміло яким чином стороною відповідача могли бути надані третій особі відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором та відомості, що сума заборгованості утворилась за період часу з 03.11.2020 року по 02.02.2021 року, про що зазначено у виконавчому написі. З огляду на наведене, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, позивач вважає, що вказаний виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, за квітень 2021 року із заробітної плати позивача, на виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. № 2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, було утримано на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 64676015 від 19.03.2021 року кошти в сумі 3168,94 грн. Оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, то підлягають стягненню з відповідача безпідставно отримані кошти на підставі такого виконавчого напису. А тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач просить суд також стягнути з відповідача утримані із його заробітної плати кошти в сумі 3168,94 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.04.2021 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.07.2021 року. 30.09.2021 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. надійшли копії документів, на підставі яких було видано виконавчий напис №2200 від 19.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 50\~237,87 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.11.2021 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 23.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов від ТзОВ «Вердикт Капітал», у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. 23.11.2021 року до суду також надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу. 02.12.2021 року представником позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., а також судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмета позову, поданої до суду 21.09.2021 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною було видано виконавчий напис №2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на загальну суму 50\~237,87 грн. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №3638/5267DCLRG2PT від 15 травня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Женева», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №03/11-01-П від 03.11.2020 року є ТзОВ «Вердикт Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. від 02.03.2021 року було відкрито виконавче провадження №64676015 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. №2200 від 19.02.2021 року. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого\~напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1,6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. В порушення вимог\~ст.81 ЦПК України\~відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивач отримала їх письмову вимогу про усунення порушень. Суду відповідачем надано лише докази її направлення. Таким чином, позивач був позбавлена можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Окрім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі № 461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредиту 18873,02 грн., строк кредиту по 04.06.2020 року. Таким чином виключається наявність безспірної заборгованості, а також право вимоги у Банку настало 04.06.2020 року по останньому платежу згідно графіку платежів, який є додатком до кредитного договору та його невід`ємною частиною, а строк позовної давності закінчився по усіх платежах які мали бути сплачені до 04.03.2018 року, тобто з дня виникнення права вимоги по платежах до 04.03.2018 року минуло більше трьох років. Також, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12) Суд вважає, що нарахування заборгованості за процентами в розмірі 1370 грн. і 33181,06 грн. та комісіями в розмірі 34,40 грн. і 115,64 грн. за період з 03.11.2020 року по 02.02.2021 року після спливу визначеного договором строку кредитування є неправомірним. Окрім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений 15 травня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Іншим чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме безспірність заборгованості. Таким чином, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №2200 від 19.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В, про звернення стягнення за кредитним договором з [PERSON] на користь Товариства з\~ обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал», не була передбачена чинним законодавством. Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. Щодо вимоги позивача про стягнення коштів, утриманих з його заробітної плати на виконання оспорюваного виконавчого напису, слід зазначити наступне. За квітень 2021 року із заробітної плати позивача, на виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. № 2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, було утримано на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 64676015 від 19.03.2021 року кошти в сумі 3168,94 грн., що підтверджується довідкою про доходи №390 від 19.07.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Ааналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 2200 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, то з відповідача підлягають стягненню безпідставно отримані кошти на підставі вказаного виконавчого напису. А тому, суд приходить до висновку, що з відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 3168,94 грн. Щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування представником позивача у сумі 5000 грн., судом враховано наступне. Вимогами ч.1, 2 статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом Флисом В.В. надано Договір про надання правової допомоги №19/21 від 31.03.2021 року, розрахунок витрат на правову допомогу до Договору про надання правової допомоги від 02.12.2021 року та квитанцію про оплату до Договору №19/21 від 31.03.2021 року з відміткою про проведення оплати. Згідно п. 4.2. Договору про надання правової допомоги від 31.03.2021 року, клієнт здійснює оплату винагороди (гонорару) за даним договором Адвокату кошти в розмірі 5000 грн. на момент підписання даного договору. Представник відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу просив відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, вказуючи на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, а також документів, що підтверджували оплату послуг адвоката. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених [PERSON] , суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Також, позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн., а також за подання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., що підтверджується оригіналами квитанцій, долучених до матеріалів справи (а.с. 53, 54, 62). Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., судовий збір у сумі 2270 грн. (908+908+454=2270).

Outcome: approved