Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач просить Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 127,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SМЕ0007837 від 23.01.2008, а саме: тіло кредита 211 964,97 доларів США, проценти - 165 766,39 доларів США, пеня 5 859 974,24 доларів США, за кредитним договором № SМЕ0013125 від 23.01.2008: тіло кредита 356 055,36 доларів США, проценти 331 014,90 доларів США, пеня 10 613 152,95 доларів США, шляхом проведення аукціону згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі - 23 591,58 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.01.2008 він уклав з відповідачем [PERSON] рамкову угоду № SМЕRS00568, кредитні договори № SМЕ0007837 від 23.01.2008 за яким надав кредит у сумі 217 000 доларів США строком повернення щомісячними платежами по 21.01.2023, № SМЕ0013125 від 23.01.2008 - кредит в розмірі 360 000 доларів США строком повернення щомісячними платежами по 22.01.2023. Однак відповідач [PERSON] своїх обов`язків не виконує у зв`язку з чим станом на 12.10.2021 існує заборгованість по першому кредитному договору: тіло кредита 211 964,97 доларів США, проценти по кредиту 165 766,39 доларів США, пеня 5 859 974,24 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається). По другому договору існує заборгованість станом на 12.10.2021: тіло кредита 356 055,36 доларів США, проценти по кредиту 331 014,90 доларів США, пеня 10 613 152,95 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язання з відповідачами укладено Договір іпотеки №SMERS00562/1, відповідно до якого останні передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 127,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ринковою вартістю 1 572 772,00 грн.. Позивач вважає, що має право на задоволення вимог за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.12.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання о 09-10 год. 18.01.2022. Відповідач [PERSON] подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що 02.03.2009 позивач направляв йому і іншому відповідачу вимоги про дострокове повернення боргу. Рішенням третейського суду від 14.09.2009 по справі № 2422 задоволені вимоги позивача і стягнуто заборгованість за зазначеними кредитними договорами, яка склалася станом на 14.07.2009. Позивач безпідставно нарахував проценти за кредитами після закінчення строку дії договорів. Також вважав, що позивач пропустив строк позовної давності, який почав спливати з 09.03.2009 тобто від дня закінчення виконання вимоги про дострокове повернення коштів. Відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. 18.01.2022 ухвалою суду закрите підготовче провадження і призначено справу до розгляду. Позивач надіслав подав письмові пояснення на заяви про застосування строків позовної давності. У заяві визнав факт ухвалення рішення третейським судом та видачу виконавчих листів на виконання такого рішення. Втім рішення не виконане, а за кредитним договором строк його виконання становить 21.01.2023. У зв`язку з цим вважали, що строк позовної давності не пропущений. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення зазначені у відзиві і заяву про застосування строку позовної давності. Інші учасники розгляду про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Суд встановив, 23.01.2008 між позивачем ЗАТ «Альфа Банк» (на час розгляду АТ «Альфа Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено рамкову угоду №SMERS00562 та договори про надання траншу №SME0007837 за яким надано кредит у сумі 217 000 доларів США строком повернення щомісячними платежами по 21.01.2023, № SМЕ0013125 - кредит у розмірі 360 000 доларів США строком повернення щомісячними платежами по 22.01.2023. Договорами про надання траншу визначені основні умови, права і обов`язки сторін тощо. Зокрема п. 5.1 і п. 5.1.1. передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів передбачених договором у разі виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 6.1. до вимог щодо виконання грошових зобов`язань встановлена позовна давність у 5 років. У п. 6.2. міститься третейське застереження, щодо розгляду спорів Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 23.01.2008 між позивачем ЗАТ «Альфа Банк» (на час розгляду АТ «Альфа Банк») та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено іпотечний договір SMERS00562/1 і договір про внесення змін до нього на забезпечення виконання зобов`язань за рамковою угодою №SMERS00562 і договорами про надання траншу №SME0007837 і №SМЕ0013125. Предметом іпотеки за іпотечним договором виступило нежитлове приміщення площею 127,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . АТ «АЛЬФА-БАНК» звернувся з позовом до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про стягнення заборгованості по рамковій угоді №SMERS00562 і договорам про надання траншів №SME0007837 і №SМЕ0013125. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14.09.2009 по справі №2422 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за Договором про надання траншу 1, Договором про надання траншу 2 у сумі: заборгованість за кредитом 568 376 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч триста сімдесят шість) доларів США 68 центів; заборгованість по процентам 37 878 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) доларів США 30 центів; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків 2 864 851 (два мільйони вісімсот шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одна) гривня 98 копійок. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.01.2012, з врахуванням ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.08.2012 видано виконавчий лист про примусове виконання рішення рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі №2422 від 14.09.2009. В рішенні Третейського суду від 14.09.2009 по справі №2422, зокрема встановлено, що «23.01.2008 між ЗАТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] було укладено рамкову угоду №SMERS00562. За Договором про надання траншу № SME0007837 від 23.01.2008 року (Договір про надання траншу 1), ЗАТ «АЛЬФА БАНК» було надано кредит в сумі 217 000 доларів США на строк користування 180 місяців. За Договором про надання траншу № SME0013125 від 23.05.2008 року (Договір про надання траншу 2), ЗАТ «АЛЬФА БАНК» було надано кредит в сумі 360 000 доларів США на строк користування 176 місяців. [PERSON] було порушено умови договорів, прострочено сплату тіла по кредиту, процентів. 02.03.2009 на адресу Боржника ( [PERSON] ) та Поручителів ( [PERSON] та [PERSON] ) була направлена вимога №161 про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 5 (п`яти) днів з дати направлення вимоги. Станом на 14.07.2009 [PERSON] має прострочену заборгованість за Договором про надання траншу, яка становить: За Договором про надання траншу 1: заборгованість за кредитом - 212 321 (двісті дванадцять тисяч триста двадцять один) долар США 32 центи; заборгованість по процентам - 11 534 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) долари США 51 цент; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 139 060 (сто тридцять дев`ять тисяч шістдесят) доларів США 30 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.07.2009 року становить 139 060,30 х 7,6244 = 1 060 251 (один мільйон шістдесят тисяч двісті п`ятдесят одна) гривня 35 копійок. За Договором про надання траншу 2: заборгованість за кредитом - 356 055 (триста п`ятдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) доларів США 36 центів; заборгованість по процентам - 26 343 (двадцять шість тисяч триста сорок три) долари США 79 центів; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 236 687 (двісті тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят сім) доларів США 56 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.07.2009 року становить 236 687,56 х 7,6244 = 1 804 600 (один мільйон вісімсот чотири тисячі шістсот) гривень 63 копійки.» При розгляді цієї справи суд також встановив, що після рішення третейського суду кредит не повернути і не сплачені проценти. Станом на 12.10.2021 позивачем розрахована заборгованість по першому кредитному договору: тіло кредита 211 964,97 доларів США, проценти по кредиту 165 766,39 доларів США, пеня 5 859 974,24 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається). По другому договору існує заборгованість станом на 12.10.2021: тіло кредита 356 055,36 доларів США, проценти по кредиту 331 014,90 доларів США, пеня 10 613 152,95 доларів США. Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними кредитними договорами, рішеннями суду, копії яких додані до матеріалів справи. З спірних правовідносин вбачається, що вони є цивільними та врегульовані ст.ст. 256-259, 266, 267, 269, 526, 530, 549, 611-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З наведених обставин встановлено, що позивача скористався своїм правом на дострокове повернення усієї суми кредиту, направивши 02.03.2009 на адресу відповідача відповідну вимогу, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1ст.261 ЦК України. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи -ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст.267 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 07.03.2009, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. У постанові від 09.12.2019 у справі № 285/3950/17-ц (провадження № 61-41907сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі статтею 6 Закону України «Про третейський суд» відноситься вирішення відповідного спору, в силу вимог частини другої статті 264 ЦК України перериває позовну давність та може свідчити про зміну строку виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. Позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з цим позовом лише 08.12.2021, тобто з пропуском строку позовної давності. Після зміни строку виконання зобов`язання 07.03.2009 усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою позивача відповідач був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачами у справі подано заяву про застосування позовної давності. Позивач заяв про поновлення строку позовної давності не подавав. З наведених положень законів і встановлених обставин вбачається, що позивач пропустив строк позовної давності та безпідставно нараховував проценти за користування кредитом після ухвалення рішення третейським судом. Відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed