Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.07.2013 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,9774 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером 5324081400:00:040:0009, строк якого продовжено Додатковою угодою від 01.03.2017 року до 01.03.2027 року. У зв`язку з тим, що договором передбачено можливість розірвання договору в односторонньому порядку, але відповідач не погоджується виконати зазначену умову договору, просила розірвати договір оренди земельної ділянки. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що 01.07.2013 року між [PERSON] і Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,9774 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 13-15). Відповідно до акту прийомки-передачі [PERSON] передав, а ВСК «Злагода» прийняв земельну ділянку площею 4,9774 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.16). Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про оренду землі»\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі». За змістом\~статті 1 вказаного Закону\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до положень\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 01.03.2017 року сторони уклали Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яким внесли зміни та доповнення до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013 року, зокрема внесено зміни до п.8 Договору та продовжено строк дії договору до 01.03.2027 року (а.с.17). Пунктом 39 Договору, зміненого Додатковою угодою від 01.03.2017 року, зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Можливість розірвання Договору в односторонньому порядку є обов`язковою умовою. Згідно з пунктом 7 Додаткової угоди від 01.03.2017 року до договору оренди земельної ділянки, Додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.10.2021 року право оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,9774 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером 5324081400:00:040:0009, зареєстровано на підставі договору оренди землі від 01.07.2013 року та додаткової угоди від 01.03.2017 року (а.с.11). [PERSON] 14.09.2021 року направив на адресу ВСК «Злагода»\~ заяву про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку посилаючись на п. 39 договору про оренду землі, зміненого додатковою угодою від 01.03.2017 року. В заяві позивач просив провести збір урожаю на земельній ділянці до 31.10.2021 року, а після збору урожаю не засіювати в подальшому земельну ділянку жодним посівним матеріалом та не вчиняти жодних дій окрім: збору урожаю вирощеного в 2021 року, проведення робіт на утилізацію (переробку) пожнивних рештків та оранку; просив передати йому земельну ділянку до 01.11.2021 року (а.с.18). Голова ВСК «Злагода» Масляк В.О. листом від 18.10.2021 року повідомив [PERSON] про те, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі зазначивши , що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається відповідно до ЗУ « Про оренду землі» та пункту 39 Договору(а.с.21). Відповідно до\~статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~\~статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. У пункті "б" частини першої\~статті 90 ЗК України\~закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями\~627,\~629 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 623/2953/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 420/550/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 623/2422/16-ц. Сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 24 січня 2019 року у справі № 388/1253/15-ц та від 17 липня 2019 року у справі № 388/1251/15-ц). Аналізуючи зміст вищезазначених норм матеріального права можливо зробити висновок, що якщо укладеним між сторонами договором передбачено розірвання договору у односторонньому порядку і зацікавленою стороною дотримано порядку його розірвання, він відповідно є розірваним у порядку, визначеному договором. Враховуючи,\~що пунктом\~39\~Договору про\~оренду землі,\~зміненого додатковою\~угодою сторін\~від 01.03.2017\~року, розірвання\~договору оренди\~землі в\~односторонньому порядку\~допускається та\~ця можливість\~є обов`язковою\~умовою,тому суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Представник позивача просила стягнути з відповідача всі понесені судові витрати (витрати на правничу допомогу та судовий збір). Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями\~ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Велика Палата Верховного Суду у від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16. Представник позивача на обґрунтування суми витрат на надання правничої допомоги, яка підлягає стягненню, договір про надання правової допомоги №88 від 26.10.2021 року та квитанцію від 05.11.2021 року на суму 8000 грн. Також позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 71131 від 05.11.2021 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Будь-яких клопотань від відповідача про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат (витрати на правничу допомогу та судовий збір) у повному обсязі.

Outcome: approved