Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.01.1993 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що є відповідний запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №3 від 21.01.1993 року. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважає що подальше збереження шлюбу неможливо через несумісність поглядів на сімейне життя та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04.10.2021 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.12.2021 року надано подружжю строк на примирення терміном 1 місяць та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 21.01.2022 року відновлено провадження у справі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом телефонограми та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.1993 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Ялтинською посілковою радою Першотравневого району зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 3 від 21.01.1993 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved