Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав при зумисному невиконанні рішення суду працівниками відповідача у справі № 2270/14181/11 в період з 01 жовтня 2021 року по 04 жовтня 2021 року, в обґрунтування якого вказав, що рішення суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 залишається невиконаним з вини працівників відповідача. Неналежне на думку позивача виконання посадовими і службовими особами органів державної влади свої повноважень, призвело до порушення його прав, зокрема, конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади в частині правомірності та добросовісності, право приватної власності на паспортну книжечку, яка є його власністю, оскільки позивач заплатив за неї кошти і фактично неповернення її до сього дня є фактом крадіжки, адже документ є рухомою, неподільною, визначеною індивідуальними ознаками неспоживною річчю, тобто є майном в розумінні цивільного судочинства, право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були ним понесені на відновлення порушення прав, право на справедливий суд (порушено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) виконання остаточного рішення, постановленого національним судом, є невід`ємною частиною суду в розумінні ст. 6 Конвенції, право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, внаслідок чого йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 61 000 000 000,00 грн., та просить стягнути з Держави Україна на свою користь. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Хмельницького окружного адміністративного суду в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розгляд справи провести за відсутності представника. Представник третьої особи Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду в установленому законом порядку. Суд, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов [PERSON] було задоволено частково та зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України [PERSON] , який йому видати на руки. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Котом А.М. від 27.06.2012 року було відкрито виконавче провадження ВП №33223826 з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/14181/11 від 19.09.2012 року задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області №3068 від 23.08.2012 року. Роз`яснено, що рішення по адміністративній справі №2270/14181/12 повинно бути виконано боржником у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження, відповідно до резолютивної частини постанови і виконавчого листа №2270/14181/11 шляхом вклеєння фотографії [PERSON] у його паспорт громадянина України, який після цього йому повинен бути повернутий. 05.10.2012 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/14181/11 задоволено заяву відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області №3400 від 21.09.2012 року, про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено у виконавчому провадженні ВП №33223826 з виконання рішення суду №2270/14181/11, боржника - Хмельницький МВ УМВСУ в Хмельницькій області на боржника - Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області. Також постановою Верховного Суду від 17.01.2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №2270/14181/11 без змін, якою відмовлено в задоволенні заяви Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області №09/2197 від 13 лютого 2017 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами справи 2270/14181/11 та матеріалами виконавчого провадження ВП №33223826. [PERSON] звертаючись до суду із вказаним позовом обґрунтував свої вимоги про відшкодування шкоди тим, що рішення суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11 в період з 01 жовтня 2021 року по 04 жовтня 2021 року залишається невиконаним з вини працівників відповідача, що призвело до душевних страждань і майнових втрат позивача. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 641/8857/17 зазначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України). Згідно із частиною четвертою статті 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. У свою чергу, під компетенцією розуміють сукупність предметів відання, завдань, повноважень, прав і обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством. Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого. Статтями 12, 77, 79, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. [PERSON] звертаючись до суду з означеним позовом до Держави Україна в особі Хмельницького окружного адміністративного суду не мотивував та жодними доказами не довів, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Хмельницького окружного адміністративного суду йому було завдано моральну шкоду; в чому саме полягали ці дії чи бездіяльність. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає. Позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір слід віднести на державу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача, у зв`язку із відмовою у позові.

Outcome: dismissed