Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

20 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 360 000 гривень без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 29.08.1985 по 10.07.2001, з 10.07.2001 по 21.02.2002, з 25.02.2002 по 13.01.2003 та з 15.01.2003 по 25.02.2021 працював на підприємстві ПАТ «КЗРК», а саме шахтах «Родіна», «Більшовик», «Октябрська» підземним гірничим майстром, підземним гірничим робітником, підземним бурильником шпурів, підземним гірничим нормувальником, гірничим майстром, гірничим нормувальником, гірничим на підземних роботах служби організації праці та мотивації персоналу, в умовах впливу шкідливих факторів, і був звільнений з підприємства відповідача 25.02.2021 у зв`язку з виходом на пенсію. Вказав, що рішенням МСЕК від 30.10.2018 йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25% у зв`язку з професійним захворюванням ХОЗЛ, в подальшому при повторному переогляді висновком МСЕК від 15.12.2021 встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% по хронічному обструктивному захворюванню легень, безстроково, також встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку із отриманим профзахворюванням позивача постійно турбують болі у грудному відділі хребта, головний біль, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель з харкотинням і сухий, важкість у грудях, поганий сон. Вказує, що порушено його звичний спосіб життя, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості вести звичне життя, поганий стан здоров`я заподіює моральні страждання та переживання, також моральні страждання спричиняє втрата роботи, заробітку, та колективу. Також постійний процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов поданому до суду 29.12.2021, в якому зазначила, що згідно доданих до позову документів позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 21.06.2011 у розмірі 20%. Також зазначила, що позивач на протязі всього часу роботи на підприємстві відповідача забезпечувався протипиловими респіраторами. Позивач з власної волі працював у шкідливих умовах праці, при цьому сам не подбав про власну безпеку та здоров`я, не повідомляв роботодавця про хвилювання за власне здоров`я, або підозри в невідповідності умов. Позивач був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права та обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Зазначив, що позивачем не доведено факту наявності моральної шкоди, ніяких доказів, які підтверджують факт перенесення позивачем моральних страждань, останнім не надано. Також зазначив, що позивач до лютого 2021 року, тобто понад 10 років після першого встановлення втрати працездатності працював у шкідливих умовах. Також вказав, що позивачем завищений розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача, такий розмір нічим не обґрунтований. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.08.1985 по 10.07.2001, з 10.07.2001 по 21.02.2002, з 25.02.2002 по 13.01.2003 та з 15.01.2003 по 25.02.2021 перебував у трудових відносинах з АТ «Криворізький залізорудний комбінат», і працював на «Родіна», «Більшовик», «Октябрська» підземним гірничим майстром, підземним гірничим робітником, підземним бурильником шпурів, підземним гірничим нормувальником, гірничим майстром, гірничим нормувальником, гірничим на підземних роботах служби організації праці та мотивації персоналу, і був звільнений з підприємства відповідача 25 лютого 2021 року за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 15-22). Відповідно до Акту №15 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 травня 2011 року, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.( пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст., із зазначенням його причин робота протягом 24 років 9 місяців в умовах пилу, параметри якого перевищували ГДК (а.с. 9-11). Відповідно до пункту 19 вказаного Акту зазначено, що посадовими особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (закони та інші нормативно-правові акти) є: керівництво : РУ ім. К. Лібкнехта в/о «Кривбасруда», ш. «більшовик» ДП «КГЖРК», ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», порушно ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці». Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 21 червня 2011 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% з 14 червня 2011 року до 01 липня 2012 року, без встановлення групи інвалідності. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: медична реабілітація, медикаментозне лікування, ВМП, обмеження праці по лінії ЛКК, що підтверджується копією довідки серії 10ААА №070593 (а.с.14). В подальшому при повторному переогляді висновком МСЕК від 26.06.2021 [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням ХОЗЛ, з 01 липня 2012 року, безстроково, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК серії 10 ААА №076439 (а.с.13). При повторному переогляді 15 грудня 2021 року, [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% по ХОЗЛ, з 13 грудня 2021 року, безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно курортне лікування, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №060086 (а.с.12). У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами та виписками з медичної карти ( а.с. 23-28). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 20% первинно, повторно 60% та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом понад 30 років в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, та в подальшому 60% втрати професійної працездатності безстроково, із визначенням третьої групи інвалідності, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 120 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 200 гривень.

Outcome: partial