Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

30.11.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард фінансів», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, в якій позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 71780 від 11.06.2021 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у спірному виконавчому написі зазначено, що між сторонами виникло нібито зобов`язання згідно Кредитного договору № 0640/57839/Р від 11.11.20211 року, укладеного між позивачкою і АТ «УкрСоцбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», яка на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 29/01/19/1 від 29.01.2019 року відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», який в свою чергу на підставі Договору відступлення прав вимоги № 02/06/21 від 02.06.2021 року відступило право вимоги ТОВ «Форвард фінансів». Позивачка зазначає, що вона будь-якого кредиту в АТ «УкрСоцбанк» ніколи не отримувала, боргу не має. Будь-яких звернень до неї про несплату боргу від банка не надходило. Крім того про переуступлення прав вимоги її ніхто не повідомляв, нотаріусом на її адресу вимоги про сплати боргу також не направлялося, а тому така заборгованість не може вважатись безспірною. Також законом не передбачено вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 02.12.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам та третій особі направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення представник відповідача ТОВ «Форвард фінансів» отримав 09.12.2021 року, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Поштове відправлення, що направлялось відповідачу приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. повернулось на адресу суду 18.01.2022 року без вручення з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання». Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 02.12.2021 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.12.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом № 71780 від 11.06.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард фінансів» заборгованості в розмірі 6 778,47 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстровим № 71780 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 0640/057839-ZP від 11.11.2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 2019-ГУСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 29-01/19/1 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 28-01/21 від 28.01.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр фінансового лізингу», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 02-06/21 від 02.06.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард фінансів». Строк платежу за кредитним договором № 0640/057839-ZP від 11.11.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.11.2013 року по 07.06.2021 року. Сума заборгованості складає 6128,47 грн., в тому числі: 608,11 - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5 502,36 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 6778,17 грн. 17.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем відкрито виконавче провадження № 67562877 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису № 71780, боржником за яким є [PERSON] . Так, за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Форвард фінансів» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Форвард фінансів», зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивачка, заперечує розмір боргу та звернулася до суду. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Крім того, як вказав Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20 (провадження №61-15111св21) учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. У матеріалах даної справи відсутні докази направлення відповідачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання позивачкою такого листа. Тому, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), оскільки боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Дана позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20). Відтак, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачкою (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, у зв`язку з чим, спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Що стосується питання розподілу судового збору, то суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позову сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. та за подачу позовної заяви в розмірі 908,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі по 681,00 грн. з кожного.

Outcome: approved