Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мирославель - Агро", в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 20.10.2015 року з кадастровим номером 1820681800:02:000:0520, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мирославель - Агро" та [PERSON] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 37869895, та договір оренди земельної ділянки від 20.10.2015 року з кадастровим номером 1820681800:02:000:0317, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мирославель - Агро" та [PERSON] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 37870174. В обґрунтування позову вказала, що вона після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , успадкувала вищевказані земельні ділянки, які перебували у власності померлого спадкодавця, та були передані в оренду ТОВ "Мирославель - Агро" у 2015 році строком на 7 років. 27.05.2021 року позивач надіслала відповідачу заяву-повідомлення про перехід права власності на земельні ділянки і за відсутності у спадкоємця примірника договорів оренди, просила надіслати їй копії, проте їх їй не було надано. Позивач вказує , що їй відомо, що в аналогічних договорах оренди, які укладалися ТОВ "Мирославель - Агро" в пунктах\~39\~таких було\~передбачено,\~що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. А тому вона має право на розірвання укладених [PERSON] 20.10.2015 року договорів оренди згідно п.39 цих договорів . \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Баранівського районного суду від 29.11.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 40-42) . 31.12.2021 року до Баранівського районного суду надійшов відзив на позовну заяву СТОВ "Мирославель - Агро", згідно якого відповідач не визнає заявленого позову та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позовні вимоги позивач обґрунтовує лише на підставі власних припущень та вводить в оману суд щодо ігнорування її листів відповідачем. При цьому, зазначає, що між відповідачем та орендарем 20.10.2015 року було укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 1820681800:02:000:0520 та 1820681800:02:000:0317, пунктом 39 яких передбачено : «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Про зміну власника, відповідачу стало відомо лише з листа позивача від 27.05.2021 року . У відповідь на даний лист на адресу позивача 17.06.2021 року було надіслано в двох примірниках проекти договорів оренди земельних ділянок . Також позивачу було повідомлено про необхідність отримання орендної плати за 2020 рік за наявності правовстановлюючих документів. 25.08.2021 року від позивача надійшла заява та проекти договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок Зі свого боку, відповідач дотримувався і продовжує дотримуватися умов укладених договорів. Вважає, що позивач порушив 30-денний термін повідомлення про не продовження укладених договорів оренди від 20.10.2015 року. 12.01.2021 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив. Згідно зазначеної відповіді на відзив, позивач наполягає на задоволенні позову. Вважає, що п. 39 договору оренди землі, який просить розірвати, передбачає , що «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору». Єдиною підставою розірвання договорів вважає перехід права власності на предмет оренди. Одночасно позивач зазначає, що не отримував від відповідача копій вищевказаних договорів оренди. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між СТОВ "Мирославель - Агро" та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок: від 20.10.2015 року на земельну ділянку, площею 0,8770 га, кадастровий номер 1820681800:02:000:0520, та на земельну ділянку , площею 1,8279 га, кадастровий номер 1820681800:02:000:0317, що підтверджується самими копіями договорів, які отримав суд на запит від відповідача ( а.с. 77-78, 81-82 ). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] , і 21.08.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки ( а.с. 9, 11 ). 27.05.2021 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Мирославель - Агро" з повідомленням, що вона є спадкоємцем майна [PERSON] та вимогою про надання копій договорів оренди ( а.с. 8). Повідомленням від 17.06.2021 року № 37 СТОВ "Мирославель - Агро" повідомило позивача , що вказані договори укладені строком на 7 років, направило для підписання проекти договорів оренди земельних ділянок з метою внесення змін до державного реєстру речових прав та повідомило про можливість отримати орендну плату ( а.с. 26). 25.08.2021 року [PERSON] звернулася до СТОВ "Мирославель - Агро" з вимогою про розірвання договорів оренди земельних ділянок посилаючись на п. 39 укладених договорів ( а.с. 14 25 ). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 116, 125 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є ЗУ «Про оренду землі» . За змістом ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частині четвертій статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Судом установлено, що у пункті 39 спірних договорів оренди землі сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов договору або його розірвання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ст. ст. 1296 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст. 81, п «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України). За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. З викладеного вбачається, що у [PERSON] право власності на вказані земельні ділянки виникло на загальних підставах після реєстрації такого права, а саме 21.08.2020 року (а.с. 10, 12 ). На підставі викладеного, суд вважає, що за умови наявності імперативної умови про можливість розірвання строку дії договорів в результаті переходу права власності на земельні ділянки до інших осіб в п. 39 Договорів оренди землі, порушення позивачем строків передбачених ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» не може бути підставою у відмові в задоволенні позову. Крім того, ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» регулює порядок поновлення договору оренди землі. Також Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 647/1460/17 дійшов висновку щодо можливості розірвання договору оренди землі у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування). При цьому Верховний Суд фактично вказав на те, що таке припинення можливе у випадку, якщо новий власник спірної земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Таким чином, суд звертає увагу на той факт, що п. 39 Договору оренди землі передбачає його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. З огляду на викладене, суд вбачає підстави для задоволення даного позову . Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підстав викладеного та

Outcome: approved