Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7363 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:003:0734; - земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9747 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:001:0890; - земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5586 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:001:0766. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я померлого. В судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання, про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2022 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7363 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:003:0734, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955716, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 26.06.2007 року; - земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9747 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:001:0890, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955716, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 26.06.2007 року; - земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5586 га (площа земельної ділянки зазначена згідно відомостей Державного земельного кадастру), яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082000:01:001:0766, що належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 955716, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 26.06.2007 року, що підтверджується листом управління в Ізмаїльському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 236/42-21 від 10.11.2021 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2011 року, виданого виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 10.05.2011 року, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 125, [PERSON] все своє майно, яке на день смерті буде йому належати де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося заповів своєму онуку [PERSON] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.07.2021 року за № 905, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved