Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач просить суд встановити факт що має юридичне значення перебування позивача на утриманні [PERSON] що помер [INFO] та зобов`язати відповідача призначити позивачу безстроково щомісячну страхову виплату у зв`язку із смертю [PERSON] з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті потерпілого з раніше одержаним каліцтвом, тобто з 02.07.2019 року. \~ \~ \~ \~Позов мотивується тим, що [PERSON] отримував пенсію за віком та додатково працював слюсарем у КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач отримувала пенсію за віком. 03.11.2017 року [PERSON] отримав травму внаслідок нещасного випадку на роботі, та 28.02.2018 року був оглянутий комісією МСЕК і визнаний інвалідом 1 групи «А», який потребує стороннього догляду. Фондом соціального страхування України [PERSON] , крім іншого, призначена щомісячна страхова виплата в сумі 7888,58 грн. Оскільки [PERSON] потребував стороннього догляду, позивач звільнилась з роботи та доглядала його і основним доходом сім`ї була його пенсія і страхова виплата. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08.08.2019 року встановлено факт проживання позивача і [PERSON] однією сім`єю і позивачу призначено пенсію по втраті годувальника. В подальшому позивачу стало відомо, що вона має право на отримання страхової виплати в зв`язку зі смертю потерпілого від нещасного випадку на виробництві згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Однак, на звернення позивача 28.11.2019 року відповідач вказав що призначення страхових виплат по втраті годувальника не є можливим без судового рішення про встановлення факту перебування заявника на утриманні [PERSON] . Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22.01.2020 року по справі №523/19129/20, я ким задоволена заява [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні, та постанова Одеського апеляційного суду від 10.06.2020 року про залишення без змін зазначеного рішення, скасовано постановою Верховного Суду від 26.05.2021 року з підстав наявності спору про право та неможливості розгляду зазначеної справи в порядку окремого провадження. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечує проти позову з підстав підсудності справи іншому суду, позивач не надала суду доказів щодо встановлення її постійного джерела існування, утримання повинно бути повним або допомога яка надавалась утриманцю повинна бути постійною, тоді як позивач отримувала пенсію за віком в розмірі більшому ніж прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність через що її неможна вважати особою, яка потребувала допомоги. В додатках до відзиву зазначено копію довідки від 23.09.2019 року. В судове засідання сторони з`явились та підтримали свої правові позиції. Судом встановлено: З матеріалів справи вбачається, що позивач та [PERSON] з 28.04.1974 року по 01.12.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу подружжя продовжувало проживати разом однією сім`єю. Згідно копії свідоцтва про смерть від 09.02.2019р. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом від 02.07.2019 року, вбачається, що смерть [PERSON] настала у зв`язку з отриманням трудового каліцтва від 28.02.2018 року, акт № 87ТР . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08.08.2019 року встановлено факт проживання позивача і [PERSON] однією сім`єю по день смерті останнього. На підтвердження доходів отриманих в період з квітня 2017 року по квітень 2018 року позивачем надано довідку про доходи № 02/12 від 02.12.2019 року згідно якої дохід за вказаний період склав 52523, 36 грн. Відповідно до довідки про доходи виданої позивачу на підтвердження перебування її на обліку в Суворовському об`єднаному управління ПФУ в м. Одесі в Одеській області, сума пенсії за період з січня 2017 року по листопад 2019 року складає 56766, 47 гривень . Судом встановлено, що відповідно до довідки про доходи [PERSON] наданої КП «Теплопостачання м. Одеси» від 02.12.2019 року вих. № 03/01-417, дохід останнього в період з січня 2017 року по грудень 2017 року, склав: 61707, 25 гривень, за січень 2018 по березень 2018 року, до виплати, склав: 28 467, 61 гривень. Позивач зверталась до Одеського міського відділення Фонду соціального страхування України в Одеській області з заявою про призначення її страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника. Згідно листа-відповіді Фонду соціального страхування Управління виконавчої дирекції Фонду в Одеській області Одеське міське відділення від 24.10.2019 року вих. № 05/4040 позивачу було відмовлено з підстав ненадання необхідних документів на підтвердження факту перебування на утримання померлого. На підтвердження факту перебування на утримання померлого, позивачем надано акти засвідчені головою ЖБК «Вимпел-21» відповідно до яких зазначено, що заявник проживала разом з померлим [PERSON] та перебувала на його утриманні, та довідку №41 від 04.11.2019р., засвідчену начальником ЖБК «Вимпел-21» щодо проживання позивача та [PERSON] однією адресою, ведення спільного господарства та перебування позивача на утриманні [PERSON] по день його смерті [INFO] (а.с.18-21). Також судом досліджено рішення № 11 Спеціальної Комісії від 28 листопада 2019 року щодо розгляду заяви про призначення страхової виплати за втратою годувальника, згідно з яким заяву позивача залишено без задоволення у зв`язку з неможливістю встановлення факту перебування на утримання без судового рішення. Суд визначає доказ що наданий до відзиву відповідачем як такий, що є неналежним, так як його взагалі неможливо прочитати та встановити наявність інформації щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Копіями справ про страхові виплати [PERSON] та [PERSON] підтверджено обставини правомірності виплат померлому та обґрунтованість розміру та способу страхової виплати яку просить призначити позивач. Інших доказів на підтвердження обставин викладених у відзиві відповідач не надав. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, позивач скористалася своїм правом на звернення до суду із позовом про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] та надала про це відповідні докази. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. \~ \~ \~ \~\~Статтею 46 Конституції України\~встановлено - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1\~ст.1200 ЦК України\~право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Аналогічні вимоги містить\~стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, згідно з якою у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сімї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Відповідно до п. б) ч.1 ст.21\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Згідно з ч.1 ст.25\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду. Як передбачено ст. 36\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~(далі - Закон) Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. \~Відповідно до ч.1,3 ст.40\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі\~постанови цього Фонду\~або рішення суду особам, які мають право на виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення. Посилання відповідача на правову позицію викладену Верховним Судом в постанові від 02.12.2020 року по справі №212/5707/17 є хибним, так як предметом доказування в справі є не встановлення потреби в утриманні особи, а саме перебування її на утриманні у померлого, тим більше, що норма права (ст.41 Закону, ст.1200 ЦК) не вимагає встановлення такої потреби. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON] знаходилась на утриманні [PERSON] до настання його смерті, а саме до [INFO] та має право на одержання щомісячних страхових виплат як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, тому встановлення підвідомчого судові факту має для позивача юридичного значення, що є підставою для задоволення цієї позову в частині встановлення факту. \~ \~ \~ \~Щодо позовної вимоги вчинити певні дії: Відповідно до\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 3 ЦПК України\~визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З огляду на наведене, враховуючи принцип верховенства права, порушені права позивача підлягають відновленню, так як позивач вже зверталась до відповідача з заявою про відновлення свого права на страхові виплати і її було відмовлено. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ З огляду на наведене, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити певні дії. \~ \~ \~ \~Загалом позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved