Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 466 нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцями [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] , на підставі рішення опікунської ради Корабельного районного виконкому № 13 від 15.02.2000 року, з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , який діяв від свого імені, з другої сторони, зареєстрований 22.02.2000 року на Товарній Біржі "САНГАЙ" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 466, та зареєстрований 24.02.2000 р. в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 20658. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 08.09.2021 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідачі відзив та клопотання до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 22.02.2000 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] , на підставі рішення опікунської ради Корабельного районного виконкому № 13 від 15.02.2000 року, (продавці), з однієї сторони, та [PERSON] (покупець), який діяв від свого імені, з другої сторони, був укладений договір № 466 купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 22.02.2000 року на Товарній Біржі "САНГАЙ" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 466, та зареєстрований 24.02.2000 р. в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 20658. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості розпорядитися належним їм майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved