Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.02.2008 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] продав йому житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Однак даний договір не був нотаріально посвідчений. Рішенням Третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 15.04.2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу від 01.02.2008 року, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] вказаний будинок та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . 18.06.2008 року право власності на спірний будинок було зареєстровано за позивачем. Під час придбання будинку позивач перебував у шлюбі з відповідачем, яка станом на сьогодні має прізвище « [PERSON] ». Рішенням Хустського районного суду від 17.06.2014 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку даного будинку. Щодо залишення 1/2 частини даного будинку за [PERSON] у даному рішенні нічого не сказано, і в державному реєстрі містяться відомості лише про 1/2 частку власника [PERSON] . Отже є необхідність визнання за ним права власності на 1/2 частку будинку, оскільки це право фактично не визнається і в іншому порядку він не може вирішити дане питання. Посилаючись на викладене просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала, однак подала письмову заяву у якій позов визнає повністю. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила прийняти заяву відповідача про визнання позову. Щодо судових витрат, то просила їх розподіл не здійснювати. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала подану нею заяву про визнання позову, зазначила, що повністю розуміє наслідки подання такої заяви, які додатково судом також їй були роз`яснені, вказала, що таку заяву подала добровільно і вона відповідає її волі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що 01.02.2008 року у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.6, 7). Рішенням Третейського суду при Асоціації бюро технічної інвентаризації Закарпатської області від 15.04.2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу від 01.02.2008 року, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] будинок за адресою [ADDRESS] , та визнано за [PERSON] право власності право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.8, 9). 18.06.2008 року право власності на даний будинок було зареєстровано за позивачем (а.с.10). Рішенням Хустського районного суду від 17.06.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинку за адресою [ADDRESS] . 05.08.2014 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого відповідач змінила прізвище на [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майнощодо даного будинку наразі містяться відомості лише про 1/2 частку співвласника [PERSON] (а.с.12). Статтею 392 ЦК встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст. 27 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є зокрема: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, оскільки право власності на спірний будинок було набуто та зареєстровано за позивачем ще 18.06.2008 року, однак наразі відомості про нього як власнику у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, а також враховуючи, що договір купівлі-продажу від 01.02.2008 року не є нотаріально посвідченим, рішення третейського суду від 15.04.2008 року не є судовим рішенням, а в рішенні суду від 17.06.2014 року нічого не сказано про залишення 1/2 частки будинку за позивачем, то останній позбавлений можливості зареєструвати належну йому 1/2 часину будинку у зв`язку з чим таке право підлягає судовому захисту. З урахуванням наведеного, а також того, що інший співвласник [PERSON] визнала позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved