Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь органів або осіб, на утриманні яких перебуватимуть діти, аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину. Позовну заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] мати шістьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не виконує покладених законом батьківських обов`язків, не бере будь-якої іншої участі у вихованні власних дітей. Ухвалою суду від 27.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до підготовчого судового засідання. Представник позивача у судове засідання не з?явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання, призначене на 22.02.2022, не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд уважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-11). Згідно довідки- характеристики, виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області від 27.04.2021, за час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе негативно - веде безвідповідальний спосіб життя, вживає спиртні напої, залишає малолітніх дітей без догляду на довгий час, ніде не працює. Діти часто не відвідують навчальний заклад (а.с.12). Відповідно до доповідних вчителів від 07.05.2021, 12.05.2021 діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не відвідують школу та невиконують домашнє завдання (а.с.15-18) Згідно із інформацією наданою Комунальним закладом «Михайлівський ліцеЙ» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 22.02.2022 за №01-18/14 діти [PERSON] навчальний заклад не відвідують без поважних причин. Відповідно до листа Комунального закладу «Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» [PERSON] перебуває на обліку в КЗ «ЦСССД». Під час візитів остання категорично відмовилась надавати доступ до свого помешкання від соціальних послуг відмовилась. Актами обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 21.04.2021 та 29.12.2021, встановлено, що діти проживають в одній кімнаті на одному ліжку, постільна білизна брудна, діти самі вдома, брудні, голодні та хворі (а.с. 22-23). Відповідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу (далі СК) України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1730/01-16 від 02.08.2021, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] досягла повноліття [INFO] . Враховуючи положення ст. 6 СК України, ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, оскільки на час ухвалення рішення суду донька відповідача [PERSON] , [INFO] , досягла вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного, враховуючи, що позбавлення батьківських прав батьків щодо повнолітньої дитини законом не передбачено, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, на час ухвалення рішення суду донька відповідача [PERSON] , досягла вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно повнолітньої доньки [PERSON] не підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачка так і не створила належних умови для дітей, не налагодила з дітьми контакт, не стала на шлях виправлення, суд уважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Разом з тим, відповідачка [PERSON] не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дітей, не займається їх вихованням, не піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, зловживає спиртними напоями, не працює. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. У даному випадку, матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідачем про створення належних умов для проживання дітей, їх фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з дітьми та створення інших умов для їх нормального розвитку. Отже, суд бере до уваги характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, тому суд уважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому відповідач [PERSON] повинна бути позбавлена батьківських прав. Разом з тим, суд роз?яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України, у разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до своїх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. Оскільки, діти перебувають на утриманні позивача, тому, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь органів або осіб, на утриманні яких перебуватимуть діти, у твердій грошовій сумі по 1000 грн на кожну дитину. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог судовий збір, необхідно стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved