Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

31 грудня 2021 року на адресу суду надійшов позов [PERSON] до ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 30\~січня 2021\~року об\~11\~годині 20\~хвилин [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом Volkswagen\~Touran\~в с.\~Тарасове Луцького\~району Волинської\~області,\~виїжджаючи з\~другорядної дороги,\~не надав\~перевагу в\~русі автомобілю\~марки BMW\~530,\~який рухався\~по головній\~дорозі під\~керуванням [PERSON] ,\~внаслідок чого\~відбулось зіткнення\~автомобілів.\~Постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 18\~лютого 2021\~року [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику автомобіля BMW 530, заподіяна матеріальна шкода. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-право відповідальність [PERSON] була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на підставі страхового полісу №202198016. З метою отримання страхового відшкодування 30 січня 2021 року [PERSON] звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із письмовою заявою, долучивши до неї документи, які передбачені законом. Однак, відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування. Вказане рішення страхової компанії про відмову у виплаті страхового відшкодування позивач вважає неправомірним, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Представник позивача вказує, що станом на 21 грудня 2021 року відповідач позбавлений членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, однак незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до рахунку ФОП [PERSON] №33 від 15 лютого 2021 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 75\~200,00 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 75\~200 гривень, а також судові витрати у справі. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Станом на 15 лютого 2022 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява представника позивача адвоката Стретович І. С. про розгляд справи без її участі, представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки BMW 530, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 30\~січня 2021\~року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Touran, номерний знак [NUMBER] , в с. Тарасове Луцького району Волинської області, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі автомобілю марки BMW 530, номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів (а. с. 10-11). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а. с. 10-11). В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до рахунку ФОП [PERSON] №33 від 15 лютого 2021 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля марки BMW 530, номерний знак [NUMBER] , становить 75 200,00 гривень (а. с. 17). Таким чином, сума матеріального збитку, заданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] , становить 75 200,00 гривень. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Touran, номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ №202498016. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року в ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» витребувано належним чином завірені копії страхового полісу №202498016, яким забезпечено транспортний засіб Volkswagen Touran, та аварійного сертифікату, складеного за результатами дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 30 січня 2021 року в с. Тарасове Луцького р-ну Волинської обл. за участю транспортного засобу BMW 530, номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу Volkswagen Touran. Однак, відповідач ухвалу суду про витребування доказів не виконав. Також встановлено, що [PERSON] 10 березня 2021 року звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідь на таку заяву ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи своє рішення тим, що [PERSON] належним чином не підтвердив правомірності експлуатації транспортного засобу Volkswagen Touran, номерний знак [NUMBER] , на території України, надавши лише митну декларацію. Крім того, в договорі страхування №202498016 в розділі «номерний знак» зазначено « [NUMBER] », тоді як жоден з наданих страхувальником документів не підтверджує, що транспортний засіб Volkswagen Touran дійсно має такий номерний знак. На думку представника ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» вказані обставини свідчать про те, що водій транспортного засобу Volkswagen Touran на час дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем автомобіля, у зв`язку з чим [PERSON] не може вважатись таким, відповідальність якого застрахована за полісом №202498016 (12-14). Разом з тим, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заперечень чи доводів на спростування наведених позивачем обставин справи відповідач не надав. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Відповідно до п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявниками обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у проведенні виплати. Стаття 37 п.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; 37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та оцінивши всі докази у справі у їх сукупності, беручи до уваги, що ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» всупереч обов`язку відшкодувати шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не провело виплату страхового відшкодування позивачу, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 грн. судового збору, сплаченого при звернення до суду з цим позовом.

Outcome: approved