Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не погоджується надавати допомогу на її утримання, разом із тим позивач не має можливості влаштуватися на роботу, так як доглядає дитину до трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити присудивши до стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 2 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1 000,00 гривень. На підтвердження своїх пояснень надав суду довідку про доходи в грудні 2021 року та січні 2022 року, загальна сума яких складає 2 729,04 грн. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, встановив наступне. Вирішуючи спір суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2017 року. На даний час, заява позивача про розірвання шлюбу є предметом розгляду Томашпільського районного суду Вінницької області. У сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідтцовм про народження дитини серії [NUMBER] . Дитина сторін перебуває на утриманні матері, що стверджується довідкою, виданою 20 грудня 2021 року Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області за № 2672. Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.91 СК України, позивач має право на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки дитина сторін проживає з нею. Позивач, у зв`язку із народженням дочки та перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, не працює, не має доходів, тому потребує утримання з боку батька дитини. Відповідач протягом часу, відколи проживає окремо від сім`ї, добровільно коштів на утримання дружини не надає адже доказів зворотнього суду не надано. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що має медичні протипоказання щодо працевлаштування, останній суду не надав. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідач є фізично здоровим, працездатним, тому може надавати допомогу на утримання позивача, з якою проживає їх дитина, оскільки ним не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дружину . В свою чергу, відповідачем було надано суду довідку про доходи в грудні 2021 року та січні 2022 року, загальна сума яких складає 2 729,04 грн. У зв`язку із чим, відповідач в судовому засіданні частково визнає позовні вимоги та просить суд при вирішенні спору врахувати його дохід, що підтверджений належними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий учасниками справи. Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини. При цьому, враховуючи розмір доходу відповідача, суд вважає, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] та вказаний розмір аліментів буде достатнім як для утримання позивача, так і не порушуватиме прав відповідача на належне матеріальне утримання. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України (ч. 2 ст. 91 СК України). Так, за правилами ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частинами 1, 2 ст. 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. ч.1, 2 ст. 75 СК України). Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України). Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст.77 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України). Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо ухилення відповідача від добровільного надання коштів на її утримання, тоді як відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК). Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved