Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку (пай) площею 1,3749 га з земель колективної власності КСП «Маяк» с. Нетеребка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 707383. [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку на користь позивача [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку вона не може, оскільки у правовстановлюючому документі допущено помилку у написанні імені власника а саме - « [PERSON] » замість « [PERSON] » та здійснено виправлення. Ураховуючи викладене, позивач просить: - встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 707383 площею 1,3749 га видавався на ім`я [PERSON] ; - визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,3749 га, кадастровий номер № 7122585800:05:001:0294. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, не заперечували щодо задоволення позову. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду у відсутність сторін. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2019 (а.с. 6). Померла [PERSON] заповіла на користь [PERSON] земельну ділянку площею 1,3749 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 707383, що підтверджується заповітом від 16.10.2019, посвідченим старостою села Нетеребка та селища Сахнівське Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованим в реєстрі за № 6-15 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60059342 від 25.04.202) (а.с. 8, 9). Позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2022. Земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 1, 3749 га, яка розташована на території Нетеребської сільської ради, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 707383 від 25.07.2005, належала [PERSON] . Однак у вказаному акті допущено помилку у написанні імені власника а саме - « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с. 13). У паспорті серії [NUMBER] , виданому 03.04.1996 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області її ім`я було вказано « [PERSON] » (а.с. 7). Тобто указана помилка допущена при заповненні держаного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 707383, однак на даний час внести виправлення органом, який видав державний акт неможливо. Відповідно до листа Відділу у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.07.2020 № 07-18 кадастровий номер 7122585800:01:010:0103 земельної ділянки площею 1, 3749 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, адмінмежі Нетеребської сільської ради, переведено в статус архівного та присвоєно наступний кадастровий номер 7122585800:05:001:0294 (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, суд вважає загальновідомим той факт, що Нетеребська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, після об`єднання територіальних громад, увійшла до складу Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 7122585800:05:001:0294, загальною площею 1, 3739 га, також підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 18-19); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 09.10.2014 № 27862044; договором оренди землі від 04.04.2014 (а.с. 21-29); витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2021 № НВ-0007616082021 (а.с. 15-17). Позивач після смерті [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала заяву про її прийняття до державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І., де 25.04.2020 було заведено спадкову справу № 52/2020, що підтверджується довідкою зазначеного нотаріуса від 14.09.2021 № 631/02-31. Відповідно до змісту вказаної довідки єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно [PERSON] є її онука [PERSON] (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. від 14.09.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку після [PERSON] , оскільки документ, що підтверджує право власності зіпсований. Таким чином, необхідність встановлення вказаного факту належності правовстановлюючого документа зумовлена бажанням позивача оформити своє право власності на вказану земельну ділянку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в державному акті на право власності на земельну ділянку від 25.07.2005 серії ЯА № 707383 допущена помилка у написанні імені власника земельної ділянки. Дана помилка не дозволяє позивачу отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно. За вищевикладених обставин відсутні сумніви у належності вказаного державного акта на земельну ділянку саме [PERSON] . Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5«Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд дійшов висновку, що позивачем така вимога виконана, а надані нею письмові докази в повній мірі доводять як факт належності [PERSON] вище вказаного державного акта, так і факт неможливості внесення до нього виправлень. Ураховуючи викладене, беручи до уваги обумовленість заявлених вимог у цій частині настанням юридичних наслідків у вигляді можливості позивача реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог про визнати за позивачем права власності на вищевказане нерухоме майно (земельну ділянку) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач ставить питання про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] . Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні було встановлено, що державний нотаріус визнав факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини за заповітом у встановленому порядку, проте відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину виключно з підстави зіпсованості правовстановлюючого документа на спірне майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивачем доведено, що вона відповідно до приписів чинного законодавства вступила у спадщину після смерті [PERSON] , якій на праві приватної власності належала спірна земельна ділянка. Однак через те, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку зіпсовано (містить виправлення), визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, ураховуючи відсутність заперечень відповідача щодо задоволення позову, суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню, а саме наявні підстави для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved