Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на праві власності належав будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері позивач оформляє у приватного нотаріуса Смоляної В.В., яка на даний час припинила оформлення спадщини до зняття арешту на будинок. 03 грудня 2021 року позивач отримала відповідь з Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про відмову у знятті арешту накладеного постановою АА 754335 від 18.04.2003 на нерухоме майно № 5460933, власник якого помер [INFO] , в якій зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, внесено обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5460933, який зареєстровано 10.08.2007. Об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] . Підстава обтяження: постанова АА 754335 від 18.04.2003. Копію даної постанови АА 754335 від 18.04.2003 отримати неможливо, так як відповідно до розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.А з моменту реєстрації постанови АА 754335 від 18.04.2003 минуло 19 років, тобто відсутні правові підстави для зняття вищезазначеного арешту майна, без відповідного рішення суду. Одночасно, позивачу було роз`яснено право звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. В зв`язку з чим, позивач змушена звернутися з даним позовом до Дергачівського районного суду Харківської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю та просила його задовольнити, а розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та за її відсутності. Відповідач - представник Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , якій на праві власності належав будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері позивач оформляє у приватного нотаріуса Смоляної В.В., яка на даний час припинила оформлення спадщини до зняття арешту на будинок. З повідомлення Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.12.2021 вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, внесено обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5460933, який зареєстровано 10.08.2007. Об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] . Підстава обтяження: постанова АА 754335 від 18.04.2003. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.04.2006 будинок за адресою: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , форма власності: приватна, частка 1/1, загальна площа 68.20 м2; житлова площа 26.40 м2, земельна ділянка фонду Русько-Лозівської сільської ради. Будинок 1960, А1, 68.20 м2, літня кухня В, погріб б*; баня В; убиральня Г; сарай Д; гараж Е, колонка Ж; огорожа, N1-N2. Підстава: Рішення виконкому Русько-Лозівської ради. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. 25.11.2021 позивачем подано до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про зняття арешту (заборони відчуження) з нерухомого майна. Згідно відповіді Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.12.2021 № 66635, станом на теперішній час надати будь яку інформацію стосовно підстав обтяження, а саме постанова АА 754335 від 18.04.2003 неможливо, так як відповідно до розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Згідно відповіді Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.12.2021 № 66635, у зв`язку з тим, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , відсутні правові підстави для зняття вищезазначеного арешту майна, без відповідного рішення суду. Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. На сьогодні існування арешту майна за адресою: [ADDRESS] - порушує право власності позивача. Згідно з п. 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Наведене свідчить, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився. Між тим, закінчення строку зберігання матеріалів цього виконавчого провадження не може слугувати підставою для відмови у відновленні порушених прав позивача, як власника майна. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved