Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

1.Позиція позивача. У вересні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: -стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до закінчення сином навчання, тобто, до 30 червня 2024 року, включно, але до досягнення ним 23-х років; -стягнути з відповідача на її, [PERSON] , користь понесені нею судові витрати, які складаються з оплати послуг по наданню правової допомоги в сумі 1 200 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебувала з 01 червня 2002 року . Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося і 24 липня 2007 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю - позивачем . З відповідача згідно до рішення суду стягувалися аліменти та утримання неповнолітньої дитини. [INFO] року судину [PERSON] виповнилося 18 років і стягнення аліментів з [PERSON] було припинено. Оскільки повнолітній син продовжував навчання у Технологічному коледжі Дніпровського державного технічного університету, позивач звертається з даним позовом. На даний час повнолітній [PERSON] продовжує навчання у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, є студентом першого курсу денної форми навчання факультету прикладної математики. Навчається [PERSON] на бюджетній основі. Орієнтовний термін навчання - 30 червня 2024 року. Як зазначила позивач, вона на постійній основі надає сину матеріальну допомогу, але отримує невелику заробітну плату, якої недостатньо для задоволення в повній мірі потреб вже дорослого сина, якому необхідні кошти для придбання спеціальної навчальної літератури, комп`ютерного обладнання тощо, тому син потребує матеріальної допомоги батька. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи № 208/7944/21 за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с.38). 3. Позиція третьої особи. Третя особа [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи № 208/7944/21 за його відсутності та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.25). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 14 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.1-3). 08 листопада 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18). 06 грудня 2021 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.24). 06 грудня 2021 року через канцелярію суду від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.25). 22 лютого 2022 року відповідачем [PERSON] у приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області отримано копію позовної заяви про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання (а.с.37). 22 лютого 2022 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява згідно до змісту якої, просить проводити розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги заявлені до нього визнає у повному обсязі (а.с.38). 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 01 червня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 181 (а.с.8), який розірвано згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 24 липня 2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 189 (а.с.9). Згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 15 жовтня 2002 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 02 липня 2002 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.7). Згідно до довідки Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання гр.ПЗ-21у-1 факультету прикладної математики Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Навчається за кошти державного бюджету. Зарахований наказом 11 серпня 2021 року № 900с, термін навчання: 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року (а.с.11). 14 вересня 2021 року між адвокатом Кущ О.М. та [PERSON] укладено договір № 26 про надання юридичних послуг (а.с.13). Згідно до акту приймання виконаних робіт за договором № 26 від 14 вересня 2021 року адвокат виконав послуги з надання юридичної допомоги у вигляді складання позовної заяви. Вартість робіт складає 1200 гривень (а.с.12). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Враховуючи надані сторонами докази, беручи до уваги те, що відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги, дослідивши обставини справи, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. А тому, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання» підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до штампу вхідної кореспонденції позовна заява [PERSON] надійшла до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та зареєстрована - 14 вересня 2021 року, а тому відповідачу [PERSON] присуджуються аліменти з 14 вересня 2021 року. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених сум витрат на правничу допомогу позивачем надано: -договір № 26 від 14 вересня 2021 року про надання юридичних послуг адвокатом Кущ О.М. позивачу [PERSON] (а.с.13); -акт приймання виконаних робіт за договором № 26 від 14 вересня 2021 року про надання юридичних послуг. Вартість виконаних робіт складає 1 200 (одна тисяча двісті) гривень (а.с.12). Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підтверджено, та сума понесених позивачем витрат у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved