Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно як на частку в спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1990 року по 28 лютого 2020 року вони проживали з [PERSON] однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, разом відпочивали в Україні та в Іспанії, утримували один одного у разі хвороби, спільно витрачали кошти: придбали квартиру, інші речі, необхідні в побуті. Зазначає, що вони спочатку проживали за адресою [ADDRESS] , разом з її батьками, а з початку 2012 року за адресою [ADDRESS] , у квартирі яку вони придбали за спільні кошти. [INFO] [PERSON] помер, після смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] вказує, що поховання чоловіка здійснила самостійно за власні кошти. 26 квітня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому він вказує, що позовні вимоги він не визнає та стверджує, що його рідний брат [PERSON] до 1996 року проживав разом з їхньою матір`ю в [ADDRESS] , у квартирі яка належала їм на праві спільної часткової власності. Після смерті матері, у 1997 році, дана квартира була продана, [PERSON] отримав кошти за свою частку у праві власності на дану квартиру, за які і була придбана 24.02.1998 року квартира [ADDRESS] . Будь-яких коштів у придбання спірної квартири [PERSON] не вкладала. Зазначає, що [PERSON] отримував пенсію, матеріальної допомоги не потребував, ніколи не перебував у безпорадному стані, а тому відсутні підстави для зміни черговості у праві на спадкування. 24 червня 2021 року позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що проживала з [PERSON] тривалий час, придбана останнім квартира за час їх проживання істотно збільшилась у своїй вартості, оскільки вона за власні кошти неодноразово проводила в ній ремонт, придбавала меблі та побутову техніку. Вказує, що спірна квартира була придбана не лише за особисті кошти [PERSON] , на купівлю квартири вона надала 5000 доларів США, а тому вважає, що квартира є спільною сумісною власністю, оскільки придбана за кошти [PERSON] , внаслідок її трудової участі як дружини та в період їх спільного проживання як сім"ї. 02 липня 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] , в яких відповідач зазначив, що квартира [PERSON] була придбана за його особисті кошти від продажу квартири [ADDRESS] , Ѕ частина якої належала йому на праві спільної власності разом із матір`ю, 1/6 її частина отримана ним від матері у спадщину. Також вказав, що із заявою про прийняття спадщини він звернувся 20 липня 2020 року. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13 квітня 2021 року, з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Ухвалами суду\~від 25\~червня 2021\~року \~витребувано з\~Першої Рівненської\~державної нотаріальної\~контори копію\~заяви [PERSON] ,\~відповідно до\~якої 10\~березня 2020\~року внесено\~реєстраційний запис\~щодо вступу\~до спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] . Витребувано з Рівненського міського суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/13314/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім"єю для огляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 29 липня 2021 року підготовче провадження\~у справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно як на частку в спільної сумісної власності\~ закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Пояснила, що спочатку чоловік жив у своєї мами, доглядав її, коли мама померла проживав у неї на [ADDRESS] , спірну квартиру купували за її кошти та кошти [PERSON] отримані ним від спадщини. Круковець 3 дні перед смертю був у безпорадному стані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зазначив, що із [PERSON] позивач проживала лише періодично, квартира була придбана його братом за особисті кошти, у безпорадному стані останній ніколи не перебував, а отже підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до договору-замовлення СК №000579 на організацію та проведення поховання від 01.03.2020 року [PERSON] є замовником організації та проведення поховання померлого [PERSON] . Як вбачається із заяви від 10.03.2020 року №227, яка подана приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Діановій О.Л. [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 24.02.1998 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 даного договору його вчинено за 2618 гривень, які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Довідкою №13839 від 10.03.2020 року, що видана Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному УЗНАП стверджується, що [PERSON] , 24.06.1948 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 01.04.1998 року та знятий з реєстраційного обліку 10.03.2020 року у зв`язку із смертю [INFO] . Як вбачається із копії декларації №0001-Е02Т-7700 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 28.02.2020 року [PERSON] зазначила у ній адресу фактичного місця проживання [ADDRESS] , довірену особу для повідомлення в разі настання екстреного випадку з пацієнтом - [PERSON] . Як встановлено судом із копії довідки №17 від 02.06.2021 року, що видана Рівненським обласним навчально-реабілітаційним центром [PERSON] з 11.11.1991 року і по даний час працює на посаді вихователя в КЗ «Рівненський обласний навчально-реабілітаційний центр» Рівненської обласної ради. Відповідно до копії довідки про доходи [PERSON] № 11 від 22 червня 2021 року у період з 01 січня 2011 року по 31 травня 2021 року її доходи склали 1201703,02 грн. Як встановлено із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , що видане Пенсійним Фондом України [PERSON] із 15.06.2016 року перебував на пенсії за віком. Відповідно до копій листів, що були надіслані відправником [PERSON] у період з 2013 року по 2016 рік на адресу [ADDRESS] отримувачем у них зазначені [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала покази про те, що вона знала братів [PERSON] проживав на [PERSON] . Їй відомо, що квартиру їх матері вони продали, кошти поділили між трьома (два брати та сестра). Про те з ким проживав [PERSON] , його матеріальний стан та ремонт у квартирі їй не нічого відомо. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача та допитана судом в якості свідка, показала про те, що позивач проживала з [PERSON] з 2011 року у квартирі на [ADDRESS] , сім`я була непогана. Вони зробили ремонт, утеплили квартиру. Стан здоров`я [PERSON] був задовільним, був активним, лежачим не був. Свідок [PERSON] , що допитаний судом, пояснив, що працював у [PERSON] , допомагав робити поточний ремонт у квартирі, в якій було повністю все замінено (сантехніка, двері). Хто власник цієї квартири йому не відомо. Допитана судом в якості свідка [PERSON] , яка є колегою по роботі позивача, дала покази про те, що 20 років знайома зі [PERSON] . Зі слів позивача знає, що вона проживала з [PERSON] 30 років. Часто навідувала [PERSON] та [PERSON] у квартирі на [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] був у спортивній формі, лежачим не був. Свідок [PERSON] , що допитаний судом, вказав, що є товаришем [PERSON] і [PERSON] з 80-х років. Зазначив, що знає, що [PERSON] придбав квартиру на [ADDRESS] , якка була в хорошому стані. Зі слів [PERSON] йому відомо, що останній жив сам. Свідок [PERSON] , що допитана в судовому засіданні, пояснила, що знає [PERSON] дуже добре, він є братом її чоловіка [PERSON] , з яким вони одружились в 1977 році. Повідомила, що у 1996 році, коли померла її свекруха, на кошти, які отримані від продажу її квартири, [PERSON] купив квартиру на [ADDRESS] , яка була в хорошому стані. Припускає, що можливо якийсь час він і проживав зі [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що 23.02.2020 року він зустрічався з [PERSON] , пили каву, провели [PERSON] до [ADDRESS] і розійшлись. Нічого про квартиру на [ADDRESS] та про те з ким він проживав йому не відомо, відомо лише що жив з жінкою. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] , який є сином відповідача, пояснив, що квартира на [ADDRESS] була придбана за кошти, що отримані братом його батька від продажу квартири його матері. Зазначив, що [PERSON] мешкав у них, в той час коли робив ремонт у квартирі на [ADDRESS] відомо, що [PERSON] купував все для ремонту квартири, у квартирі свідок був один раз у 2012 році, [PERSON] , з якою [PERSON] познайомився у 1996 році, була у них в гостях. З 1995 року він спілкувався із сином [PERSON] [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , син позивача [PERSON] , пояснив, що [PERSON] був чоловіком його мами, разом вони проживали з 1997 року, з часу коли померли його дід та баба, спочатку в їх квартирі на [ADDRESS] , а потім, коли [PERSON] придбав після смерті матері квартиру на вул.. Котляревського у ній. Проживали на вул.. Котляревського останні 10 років. Жили як сім`я, мали спільний бюджет, спільні витрати, придбали нові меблі, колонку, зробили разом ремонт. Пенсія у [PERSON] була невеликою, у безпорадному стані він не був. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є подругою позивача, зазначила, що знає [PERSON] близько 20 років. Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] разом купували квартиру, робили ремонт, разом відпочивали, вели спільне господарство. Вона неодноразово була у них в гостях, завжди думала, що вони сім`я. Стосовно купівлі квартири їй відомо те, що після продажу квартири матері [PERSON] коштів не вистачало, яку суму коштів на квартиру давала [PERSON] їй не відомо. Як вбачається з оглянутих фотокарток, які надані позивачем та містяться в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у період з 2004 року по 2019 рік спільно відпочивали та проводили час. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю з березня 1990 року. Згідно п 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства \~та стягнення\~аліментів» від\~15\~травня 2006\~року №\~3 за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі - СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. Так, положення Кодексу Законів про шлюб та сім`ю Української РСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу було введено в національне законодавство Сімейним Кодексом України. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді справ щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно керуватися правилами ч.2 ст. 3 СК України. Абзацом першим частини другої\~статті 3 СК України\~передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення». У ст. 1 ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Надані сторонами, та досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, докази свідчать про те, що позивач [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю з 1997 року. Оскільки спірна квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] 24.02.1998 року, а отже відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України від 7 лютого 1991 року № 697-XII«Про власність» (далі Закон України «Про власність»), відповідних норм Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, судам роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити із того, що відповідно до чинного законодавства спільною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про власність», в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із них, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є її власністю. Тільки в разі встановлення цих фактів та обставин положення частини першої статті 24 КпШС України, частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим із дотриманням рекомендацій, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» та від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не\~надано доказів\~того,\~що спірне\~майно,\~квартира [ADDRESS] \~придбана нею\~та [PERSON] \~внаслідок спільної\~праці.\~ Сам лише факт посилання позивача на постійне працевлаштування та наявність високої заробітної плати не може бути доказом участі у придбанні майна та розміру такої участі, а показання свідків не можуть підтверджувати ці обставини, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю спірної квартири та іншого майна слід відмовити. Відповідно до ст. 1216, 1258, 1264 ЦК України, закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК Укпраїни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст..1262ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як встановлено судом із копії довідки № 1513/02-14 від 01.12.2020 року, що видана Першою Рівненською державною нотаріальною конторою [PERSON] 10.03.2020 року заведено спадкову справу №105/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та проживав у [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом є брат померлого [PERSON] . Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» закріплено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Як вбачається із заяви [PERSON] від 23 червня 2021 року вона в зареєстрованому шлюбі у період з листопада 1975 року та по даний час на території України та за її межами в шлюбі не перебувала. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21). Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладається обов`язок доведення наявності у сукупності обставин, з якими закон пов`язує право зміни черговості на спадкування: здійснення опіки над спадкодавцем, матеріальне забезпечення спадкодавця та надання будь-якої іншої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, тривалий час здійснення вказаних дій, безпорадний стан спадкодавця. Позивачем [PERSON] не доведено належними доказами існування даних обставин, а її твердження про їх наявність спростовано показами свідків, які допитані в судовому засіданні і стверджували, що [PERSON] ніколи не перебував у безпорадному стані. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про зміну черговості отримання права на спадщину та визнання її спадкоємцем першої черги є безпідставними та до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті на їх належність, допустимість, достовірність, достатність, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на майно як на частку в спільній сумісній власності підлягають до задоволення частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial