Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

В лютому 2019 р. позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період 01.09.2010 по 31.03.2015 року в сумі 107 644,21 грн. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі згідно довідки виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу», є співвласниками квартири [ADDRESS] , проживають в ній і користувалися послугами, що надавались позивачем. Відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідачів перед позивачем за період 01.09.2010 по 31.03.2015 року складає 107 644,21 грн. ( з них основна сума заборгованості 64 806,33 грн., інфляційні нарахування складають 37 763,70 грн., 3% річних складає 5 474,18 грн.).Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачів із позивачем, останній має заборгованість перед організаціями -виробниками комунальних послуг. Ухвалою від 07.02.2019 р. (суддею Войтенко Т.В.) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.11.2019 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. 14.09.2020 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач-2 [PERSON] зазначає, що вона дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Але з вересня 2008 року проживає з чоловіком та дітьми фактично за адресою [ADDRESS] приватний будинок і споживає житлово-комунальні послуги за цією адресою. Просила відмовити позивачу в задоволені позовних вимог. В березні 2021 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в яких зазначає, що акт про не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) - датується 20 червня 2014 року і відповідно підтверджує не проживання відповідачки [PERSON] за вище вказаною адресою в період з 2008 року по 20.06.2014 р. Відповідно, для управителя в разі надання рішення комісії, а не тільки одного акту про не проживання виникає підстава для не нарахування плати одного акту про не проживання виникає підстава для не нарахування плати за житлово-комунальні послуги. Тобто, сам акт про не проживання без відповідного рішення комісії не може вважатися належним, документом для нарахування плати за житлово-комунальні послуги. Твердження відповідача про те, що відповідачі не проживають за вказаною адресою і не користуються житлово-комунальними послугами - є необґрунтованим та непідтвердженим засобами доказування, оскільки відповідачка не надала жодних доказів, що доводили б це. Зазначаємо, що в матеріалах справи є копія довідки про місце проживання та склад сім`ї, де зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареємтровані за адресою [ADDRESS] . встановлення факту не проживання та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є предметом розгляду цієї справи. Таким чином, заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються засобами доказування. Відповідачем не доведено обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. До початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходило. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, в своєму відзиві [PERSON] , який подала до суду заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі згідно довідки виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу», є співвласниками квартири [ADDRESS] , проживають в ній і користувалися послугами, що надавались позивачем. Комунальне підприємство «Вітряні гори Подільського району міста Києва» створене на підставі рішення Подільської районної у місті Києві ради від 07.12.2007 року № 240 «Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району». Відповідно до п. 3.2. Статуту, предметом діяльності Підприємства є: 4.2.1. Управління від імені Засновника жилою нерухомістю: виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна (поточне обслуговування та ремонт, контроль систем опалення та кондиціювання, прибирання та загальний догляд за приміщеннями тощо); 4.2.5. Надання інших житлово-комунальних послуг на умовах і в порядку, встановлених чинним законодавством України. Комунальне підприємство «Вітряні гори Подільського району міста Києва» здійснювало утримання будинків та прибудинкової території будинку [ADDRESS] Згідно розрахунків, наданих позивачами, вбачається, що відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачували квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.09.2010 року по 31.03.2015 року перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», у розмірі 107 644,21 грн., з яких 64 806.33 грн. - основна заборгованість; 37 763,70 грн. інфляційні нарахування та 5 474,18 грн. - 3% річних. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їм житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед співпозивачами по оплаті цих послуг. Невиконане перед позивачами грошове зобов`язання дає право позивачам на стягнення з відповідачів інфляційного збільшення боргу та 3% річних як відповідальності за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання. Так, відповідно ч. 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачами та відповідачами існують грошові зобов`язання, які відповідачами порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав співпозивачів, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, із відповідачів на користь Комунального підприємства «Вітряні гори Подільського району міста Києва» необхідно стягнути солідарно на користь Комунального підприємства «Вітряні гори Подільського району міста Києва» заборгованість за спожиті послуги за період 01.09.2010 року по 31.03.2015 року у розмірі 107 644,21 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1921.00 грн. понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 384,20 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved