Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

29 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Смірнов Сергій Михайлович звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до ПАТ "Зернопродукт МХП" про повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 0524885800:03:002:0285, площею 2,2540 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2014 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1238. 07 травня 2018 року позивачу стало відомо про наявність договору оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року, згідно якого позивач передала в оренду відповідачу земельну ділянку на строк п`ятнадцять років, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером 11328374 від 23 вересня 2015 року. Позивач зазначає, що не укладала даного договору, оскільки між сторонами уже є укладений договір оренди землі від 01 серпня 2005 року № 336/2005-П-Х-В, сторонами якого є [PERSON] та ТОВ "Зернопродукт", щодо вказаної вище земельної ділянки, що зареєстрований у Хмільницькому відділі ВРФ ДП "Центру ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040685800025 від 01 лютого 2006 року. Строк дії вказаного договору закінчується 01 лютого 2021 року, тому позивач не повинна була укладати новий договір оренди землі у серпні 2005 року, а також, орендодавець планувала, після закінчення строку дії договору, підписати договір з іншим орендодавцем. В 2020 році позивач уже зверталась до суду із позовом до ПрАТ "Зернопродукт МХП" про визнання правочину недійсним. Однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні позову було відмовлено, у зв`язку із обранням позивачем неефективного способу захисту. Тому, позивач просить витребувати вказану земельну ділянку із незаконного володіння ПрАТ "Зернопродукт МХП", скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 575 від 19 серпня 2015 року та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам визначено строки на подання заяв по суті справи та доказів. Представник відповідача у встановлений законом строк надав відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши що висновок почеркознавчої експертизи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експерт прийшов лише до ймовірного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний не самим позивачем, а іншою особою. Окрім цього, конклюдентні дії позивача, а саме отримання орендної плати свідчить про виконання та волевиявлення позивача в існуванні орендних відносин. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Крім того, позивач вказує що дізналась про існування договору оренди землі від 19 серпня 2015 року - 07 серпня 2019 року. Оскільки, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки просили відмовити в задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю № ІІ-ВН № 013891, земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 2,25 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, належала [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 3 скликання Пустовійтівської сільської Ради народних депутатів від 29 грудня 2002 року (а.с. 14). 01 серпня 2008 року між ТОВ «Зернопродукт МХП» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № 336/2005-П-Х-В, строком на 15 років, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду ТОВ «Зернопродукт МХП» вказану вище земельну ділянку (а.с.16-19). Після смерті [INFO] [PERSON] , земельну ділянку, яка є предметом договору оренди № 336/2005-П-Х-В від 01 серпня 2005 року, прийняла у спадщину за заповітом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2014 року № НАА 262593 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37784139 від 03 липня 2014 року, інформацією з Державного реєстру № 292447399 від 24 грудня 2021 року ( а.с. 12, 13, 27-28). Як вбачається із заяви від 07 травня 2018 року, [PERSON] звернулася до ПрАТ «Зернопродукт МХП», яке є правонаступником ТОВ «Зернопродукт МХП», з проханням надати договір оренди землі, який був укладений між [PERSON] та ПрАТ «Зернопродукт МХП» на ділянку № [NUMBER] , яка розташована на території Пустовійтівської сільської ради (а.с.15). З договору оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року вбачається, що сторонами цього договору вказані - орендодавець [PERSON] з одного боку, та орендар ПАТ «Зернопродукт МХП», в особі директора Хмільницької філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» [PERSON], з іншого боку. Предметом договору є земельна ділянка з кадастровим номером 0524885800:03:002:0285, загальною площею 2,2540 га, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, цільове використання - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 15 років. Номер запису про державну реєстрацію речового права - 11328374, зареєстровано 23.09.2015 року (а.с. 20-23, 25-26). З листа-повідомлення від 10 вересня 2018 року № 139, вбачається, що [PERSON] , яка є власником земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 024885800:03:002:0285, загальною площею 2,2540 га, право на яку посвідчено свідоцтвом про право на спадщину виданим 03 липня 2014 року Хмільницькою районною нотаріальною конторою, повідомляє Хмільницьку філію ПрАТ «Зернопродукт МХП» про те, що нею не підписувався і не укладався новий договір оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року терміном на п`ятнадцять років і пропонує припинити дію вказаного договору оренди та звернутися з відповідною заявою до відповідної Реєстраційної служби. Також звертає увагу ПрАТ «Зернопродукт МХП», що такі дії службових осіб ПрАТ «Зернопродукт МХП» тягнуть відповідальність за ст. 191 КК України (а.с. 24). Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 239-П від 23 вересня 2020 року, підпис в графі "Підпис Орендодавець ___________[PERSON]" у наданому відповідачем ПрАТ "Зернопродукт МХП" договорі оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПрАТ "Зернопродукт МХП", в особі директора Хмільницької філії ПрАТ "Зернопродукт МХП" [PERSON]., виконаний не гр. [PERSON] , а іншою особою (справа № 149/768/20, том 1, а.с. 140-141). Постановою Вінницького апеляційного суду № 149/768/20 від 16 лютого 2021 року в задоволені позову [PERSON] до ПрАТ "Зернопродукт МХП" про визнання недійсним правочину відмовлено з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту (а.с. 29-32). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Вказане кореспондується з частиною першою статті 93 ЗК України - право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тому, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Із висновку судової почеркознавчої експертизи № 239 від 23 вересня 2020 року слідує, що позивач не підписувала договору оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року (а.с. 140-142). Оскільки відповідачем не надано до суду доказів, які б спростовували обставини щодо не підписання позивачем договору оренди земельної ділянки, суд вважає, що представник позивача довів належними та допустимими доказами, що позивач не підписував договір оренди земельної ділянки № 575 від 19 серпня 2015 року. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору і він є неукладеним, право позивача підлягає захисту шляхом задоволення вимоги про повернення земельної ділянки, що і було заявлено позивачем, як однією із вимог і є ефективним способам захисту для даних правовідносин. Згідно з ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судовий збір підлягає розподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved