Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У цьому житловому будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Однак, відповідачі з липня 2010 року не проживають у цьому будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей у будинку немає. Відповідачі втратили право користування спірним житлом, оскільки воно є похідним від права власника, а їх реєстрація в будинку обмежує її право власності, зокрема право вільно володіти, вільно користуватися та вільно розпоряджатися своїм будинком. Угод між нею, як власником будинку, та відповідачами про безоплатне (чи платне) користування жилим приміщенням немає. Відповідачі понад шість місяців без поважної причини відсутні за місцем реєстрації. Вказане стало підставою для звернення до суду. 17 січня 2022 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 09 лютого 2022 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву за вхід.№120 від 10.01.2022, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали повідомлення про дату і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №2450001175044 та №2450001175036, відзив на позовну заяву не подали. Окрім того, відповідачі повідомлялися судом про дату та місце розгляду справи через оголошення на сайті суду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи в її відсутність та підтримання позовних вимог від 10.01.2022 вхід.№120 (а.с.13). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.21-25), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорту громадянина України (а.с.7) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Біла Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована у [ADDRESS] . Із копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 квітня 1990 року (а.с.9) та виписки з погосподарської книги Гальжбіївського старостинського округу №06 від 10.01.2022 (а.с.11) судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований у [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі рішення Ямпільського райвиконкому від 24 грудня 1987 року №283. Цей житловий будинок зареєстрований Ямпільським районним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] за реєстром №136 від 07.12.2009 року. Із Акту обстеження житлових умов від 10.01.2022 (а.с.10) та повідомлень адміністратора ЦНАП [PERSON] №03-11/02 від 16.01.2022 та №03-11/03 від 16.01.2022 (а.с.19, 20) судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в цьому будинку, але з 2010 року фактично не проживають, місце проживання їх невідоме. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє житловим будинком, і дійсно в належному їй будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР, ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.4 ст.156 ЦК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Судом встановлено, що відповідачі є зареєстрованими у житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Проте, відповідачі не проживають у вказаному будинку протягом тривалого часу, зокрема, як встановлено судом з 2010 року, місце їх проживання суду невідоме, не ведуть спільного господарства, їх особисте майно у будинку відсутнє, останні не беруть участі в утриманні житла, не є членами сім`ї позивача [PERSON] , як на це вказує позивач. Тому, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими. Судом встановлено, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду. Враховуючи наведене, оцінивши доводи позивача, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанціями №N1A3O3919M від 10.01.2022 та №N1A3O3650M від 10.01.2022, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1984 гривень 80 копійок.

Outcome: approved