Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

11.10.2021 [PERSON] звернулася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про захист прав споживачів, в якому просить: визнати дії відповідача протиправними; усунути перешкоди у користуванні природним газом, шляхом відновлення газопостачання у квартирі за адресою [ADDRESS] , за власний рахунок. Усі нарахування спожитих об`ємів природного газу проводити згідно середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період на протязі часу перебування без лічильника, відповідно до глави 8 розділу X Кодексу ГРМ; зобов`язати відповідача безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) та розміру і типу підключення, аналогічного, до встановленого у квартирі позивача, для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути позивачеві особистий лічильник газу та письмово повідомити про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу; допустити негайне виконання рішення суду; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. 00 к; судові витрати стягнути з відповідача. Розпорядженням голови Первомайського міськрайонного суду Харківської області Росоха А. від 26.10.2021 зазначену справу, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України передано за підсудністю до Зміївського районного суд Харківської області. Справа надійшла до канцелярії Зміївського районного суду Харківської області 29.10.2021 та автоматизованою системою документообігу суду розподілена в провадження судді Вельможної І.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.11.2021 вказаний позов було залишено без руху\~через невідповідність позовної заяви вимогам статей 175 і 176 Цивільного процесуального кодексу України, надано строк для усунення недоліків. 16.11.2021 позивачем було усунуто недоліки вказаної вище ухвали. В обґрунтування позову вказано, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та є користувачем послуг з газопостачання, особовий рахунок [NUMBER] . Як суб`єкт ринку природного газу, позивач доброчесно виконує свої обов`язки щодо вчасної оплати наданих послуг та надання можливості представникам оператора газорозподільної системи виконувати функції передбачені діючим законодавством. 29.09.2020 за адресою місця реєстрації та проживання позивача було знято на повірку лічильник G4 РЛ «Агрегатний завод» № 2053438. Нарахування спожитих об`ємів природного газу за час відсутності лічильника проводилося згідно середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період, відповідно до Глави 8 Розділу Х Кодексу ГРМ. Станом на час звернення з даним позовом про результати повірки лічильника належним чином позивачу не повідомлено, лічильник не повернуто та довідку про результати повірки не надано, лише з телефонної з розмови позивач дізналася, що лічильник повірку не пройшов. З серпня 2021 року тривали телефонні розмови з представником Зміївського відділення «Харківгаз» з відділу метрології Максимом, щодо встановлення лічильнику, на його прохання пересилалися фото з місця де було встановлено та знято лічильник, а також узгоджувалися дати встановлення лічильнику газу. За попередньою домовленістю 27.09.2021 додому до позивача прийшли два слюсарі з лічильником, але без обладнання приміряли лічильник щось обговорювали, однак лічильник не встановили. Згодом позивач знову узгодила дату відповідно до якої буде встановлено лічильник газу, проте в визначений час позивача було повідомлено що співробітники не мають змоги прибути для встановлення лічильника на що позивач запропонувала визначитися з датою та повідомити про неї. Станом на 04.10.2021 [PERSON] про намір встановлення лічильника ніхто не повідомив. 04.10.2021 [PERSON] на адресу Голови АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» було надіслано повідомлення з вимогою встановити лічильник. 04.10.2021 під під`їздом було розміщено оголошення про відключення з 08:30 04.10.2021 квартир від газопостачання для встановлення в квартирі позивача газового лічильника, при цьому позивача про відключення газопостачання для встановлення в цей день лічильника попри її неодноразові прохання ніхто не повідомив. При цьому задля встановлення в квартирі [PERSON] газового лічильника було б достатньо відключити газопостачання лише до її квартири. Позивач телефонувала за зазначеним в оголошенні номером телефону, щоб дізнатися інформацію щодо відключення газопостачання однак на телефонні дзвінки ніхто не відповів. Згодом позивачем було здійснено дзвінок начальнику Зміївської філії АТ «Харківгаз» в якому останній повідомив, що [PERSON] потрібно встановити лічильник газу та вона повинна дати доступ до квартири, було узгоджено дату встановлення лічильника. В узгоджену дату до позивача прибули чотири представники оператора газорозподільної системи, однак ані лічильника ані довідки про його повірку надано позивачу не було. Позивачем було надано вільний доступ до місця встановлення лічильника, позивачу було повідомлено, що буде встановлюватися інший лічильник газу (мембранний), а не такий як був встановлений раніше (роторний), який є більшим за розміром та має інший спосіб підключення, а відтак позивачу необхідно розібрати кухонні меблі та надати слюсарям шляхом зварювання переробити підключення лічильника. Позивач повідомила, що не згодна з таким рішенням, не має можливості (не вмію) сама знімати шафи та вимикати електрику, а також не має коштів винаймати людей для цих цілей та заказу нових меблів під новий лічильник, попросила встановити лічильник такого ж типу (розмір та спосіб підключення), який спроектовано у неї без застосування зварювання. Їй було повідомлено, що підприємство закупило лише лічильники мембранного типу. Позивач вважає, що підстав для відокремлення як стояка будинку, так і її квартири від газопостачання та опломбування газового стояки не було, так як, станом на 05.10.2021, вона не мала заборгованості по платі за газопостачання, вчасно та щомісячно надавала показники лічильника в особистому кабінеті підприємства (до зняття лічильника на повірку), дотримувалася правил безпеки використання газу. Через безпідставне відключення стояка газопостачання без попереднього повідомлення мешканців під`їзду, при цьому зазначивши в оголошенні що дане відключення відбулося з вини позивача, призвело до недоброзичливої поведінки сусідів у її бік. Позивач була змушена захищатися від нападків та погроз із сторони сусідів. Крім того, відключення від газопостачання квартири позивача в осінню пору, який комплексно використовує природний газ, призвело до відсутності тепла в квартирі, неможливості приготувати їжу, а відтак і до неможливості підтримувати життєдіяльність, що порушило нормальний уклад життя позивача у зв`язку з чим вона зазнала душевних страждань і хвилювань. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17 листопада 2021 року\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 грудня 2021року. 02.12.2021 до канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в зв`язку його необґрунтованістю та безпідставністю. На обґрунтування зазначила, що вимога позивача щодо встановлення їй лічильника конкретного типу є втручанням в господарську діяльність АТ Оператор газорозподільної системи "Харківгаз". Позивачем самовільно, без узгодження з Оператором ГРМ проведено заміну газового обладнання, що унеможливило проведення робіт по відновленню газопостачання у домоволодіння позивача та відповідно було прийнято рішення щодо встановлення номерної пломби на ввідному пристрої перед газовим приладом, що унеможливило подальше користування природним газом до моменту усунення аварійної ситуації з боку позивача. Крім того, на підтвердження існування моральної шкоди позивачем належних доказів не надано (а.с. 60-65). 10.12.2021 та 13.01.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання 18.02.2022 не з`явилася до канцелярії суду надійшла заява відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності на задоволенні позову наполягала з підстав викладених в ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 18.02.2022 просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Суд,вислухавши представника відповідача, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем природного газу за вказаною адресою, згідно Типового договору розподілу природного газу відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 за № 2498 та 2500, що підтверджується зареєстрованим особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідно до вказаного договору, АТ «Харківгаз», правонаступником якого є «Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Харківгаз», - є Оператором ГРМ, договір регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам ( їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494. 30.09.2020 працівниками АТ «Харківгаз» були проведені роботи з демонтажу приладу обліку газу (газового лічильника) для направлення його на повірку, про що було складено відповідний акт про демонтаж побутового лічильника газу від 30.09.2020 ( а.с. 79). Відповідно до Довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювання № 39-1-3/32737 від 12.10.2020 газовий лічильник G4\~РЛ «Новатор»\~№ 1053438 визнаний непридатним для подальшої експлуатації, підстави для визнання непридатності: «Похибка лічильника перевищує максимально допущені значення» ( а.с. 84). Відповідно до листа від 27.09.2021 адресованого голові АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» [PERSON] зверталася з вимогою про повернення газового лічильника який було знято в її квартирі для проведення повірки, надання довідки за результатами повірки газового лічильника та встановлення на місце знятого лічильника, лічильник газу аналогічного типорозміру для подальшого комерційного розрахунку (а.с. 12). З Акту про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 05.10.2021 вбачається, що за адресою [ADDRESS] проведено відключення від газопостачання на підставі п. 5.7 порушення правил безпеки газопостачання, газових приладів: варочної поверхні, котлу immirzas 24 (а.с. 86). Відновлення розподілу природного газу на об`єкті позивача можливе лише при виконанні всіх вимог Правил безпеки систем газопостачання, Кодексу газорозподільних систем,\~законів України "Про ринок природного газу"\~та\~"Про житлово-комунальні послуги". За нормами\~статті 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Відповідно до частини другої\~статті 38 Закону України «Про ринок природного газу»\~з метою виконання функцій, передбачених частиною першою\~статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний, зокрема, вживати заходів із метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству. Згідно з положеннями пунктів 3.2., 3.3. Правил безпеки системи газопостачання України, обов`язок забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідальність за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами покладено на власника такого майна. Положеннями\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно з гарантованим рівнем безпеки та якості. Обов`язок забезпечення відповідної якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно частини 1\~статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено\~статтею 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Згідно пункту 5.7 Правил безпеки систем газопостачання, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; незабезпечення власником (балансоутримувачемта/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Правил безпеки системи газопостачання України, затверджених\~наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, обов`язок забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідальність за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами покладено на власника такого майна. У пункті 28 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, із змінами, внесеними\~постановою КабінетуМіністрів України від 02 березня 2015року №74 (далі -Правила надання населенню послуг з газопостачання), закріплено право споживача на отримання послуг з монтажу, технічного обслуговування та ремонту газових приладів і пристроїв, лічильників газу за своєю заявкою. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що обов`язок забезпечення утримання систем газопостачання та відповідальність за їх технічний стан і безпечне користування газовими приладами та газопроводами покладається на власника майна, а обов`язок монтажу, технічного обслуговування та ремонту газових приладів та систем газопостачання покладається на газорозподільні підприємства, які здійснюють їх обслуговування за заявкою споживача. Наведене відповідає висновку Верховного Суду зробленому у постанові від 25 липня 2018 року, справа № 477/193/17. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що позивачем не належним чином забезпечувалось утримання систем газопостачання чи вбачалась безвідповідальність утримання їх технічного стану чи порушення безпеки користування газовими приладами та газопроводами. Відновлення газопостачання визначено п.6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якого відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на Згідно матеріалів справи 05.10.2021 було припинено газопостачання до належних позивачу газових приладів у та складено Акт припинення газопостачання, з зазначенням «порушення правил безпеки газопостачання, самовільна заміна варочної поверхні» Разом з тим позивачем в акті зазначено, що заміна варочної поверхні проведена співробітником АТ «Харківгаз», про що в паспорті приладу зроблено відповідний запис, а представником відповідача на підтвердження факту порушення Акту про порушення не надано. Крім того, суд критично ставиться до Акту про припинення газопостачання на об`єкт (газові прилади) споживача від 05.10.2021, оскільки відключення газопостачання до квартири позивача мало місце 04.10.2021, що не спростовувалося й представником відповідача. Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). При вирішенні питання захисту порушеного права [PERSON] , як споживача, суд враховує, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості виключно на підставі індивідуальних договорів між виконавцем та побутовим споживачем, який, як встановлено судом, був укладений у визначеному законом порядку. Укладаючи договір шляхом приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, позивач [PERSON] мала правомірне очікування на безперервне постачання та розподіл природного газу. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248 наголошено, що визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Будучи монополістами у сфері надання послуг із газопостачання постачальники не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише при наявності законних підстав. Суд зазначає, що газопостачання використовується споживачем із метою задоволення власних побутових потреб у газі, так позивач у позові повідомила, що у зв`язку з припиненням газопостачання на даний час їй навіть їжу ніяк приготувати, а тому безпідставне припинення газопостачання споживачу або відмова у відновленні газопостачання не може вважатися пропорційним втручанням у право особи на отримання житлово-комунальних послуг та вказує на суттєве порушення та обмеження її побутових потреб, та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на викладене, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно здійснено відключення газопостачання квартири [PERSON] , оскільки не доведено факт порушень експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» відновити газопостачання в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , таким чином задовольнити позов в частині визнання дій протиправними та відновлення газопостачання до належного позивачу домоволодіння. Щодо вимог позивача в частині нарахування за обсяг споживання природного газу відповідно до глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ та встановлення лічильнику газу аналогічного типорозміру, суд зазначає наступне. Як зазначено в преамбулі\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей\~Закон\~визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі\~наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; - засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; - норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим\~Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Як наведено у\~статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених\~законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» \~виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Як зазначено у частині першій\~ статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» є Оператором ГРМ. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно пункту 3 частини 5 глави 8 розділу Х Кодексу ГРС якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ. Згідно з положеннями\~статті 6 Закону Укарїни «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~\~та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року. Судом встановлено, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641та 642\~Цивільного кодексу України\~на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у\~Законі України «Про ринок природного газу»\~та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивач приєднався до вказаного Типового договору, шляхом споживання природного газу та сплачує рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій\~ статті 626 Цивільного кодексу України\~встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України\~«Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, - в термін, встановлений законом. Доводи представника відповідача, щодо дії Плану розвитку газорозподільної системи на 2020-2029 роки газорозподільного підприємства AT «ХАРКІВГАЗ», затвердженого постановою НКРЕ КП від 24.12.2019 року № 3088, який передбачає джерела фінансування для забезпечення лічильниками газу для встановлення у споживачів, те, що наразі Товариство забезпечене саме мембранними лічильниками газу, позивачу можливе встановлення саме вказаного типу, оскільки проектною документацією з установки індивідуального опалювального приладу замовником якої є [PERSON] визначено встановлення в домоволодінні останнього лічильник газу побутовий G-4, при цьому не визначаючи тип газового лічильника. І за таких обставин встановлення лічильника газу мембранного типу буде відповідати проектній документації розробленої на установку індивідуального опалювального приладу замовником якої є [PERSON] не звільняють відповідача від обов`язку встановити індивідуальний газовий лічильник взамін знятого на повірку та прийняти на облік. Зважаючи, що позивач виконував обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, суд вважає, що вимоги\~Закону України\~«Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~\~мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах. Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу роторного типу\~\~суперечить вимогам законодавства, зокрема глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем\~\~ де\~\~визначено, що у разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу , порушує права позивачів. З урахуванням вимог\~статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. При цьому, нав`язування Оператором ГРМ побутовим споживачам природного газу лічильниками газу певної марки та певного типу є порушенням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених\~постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року № 201. Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача в частині нарахування за обсяг споживання природного газу відповідно до глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ та встановлення лічильнику газу аналогічного типорозміру буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника роторного типу взамін знятого на повірку, який ним був придбаний за власні кошти саме такого типу та прийняття його на облік забезпечить захист його прав як споживача у частині нав`язування несприятливих умов одержання послуги, які становлять споживача (позивача) у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Щодо вимог в частині повернення позивачу особистого лічильника газу та письмового повідомлення про результати проведення періодичної повіри і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника, то такі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до Акту приймання-передачі лічильнику від 26.11.2021 лічильник G4 РЛ «Новатор» № 1053438 після проведення повірки та Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювання № 39-1-3/32737 від 12.10.2020 передані [PERSON] про що в зазначеному акті міститься підпис [PERSON] . Щодо вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Положеннями частини 4 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, що містяться в пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно підпункту 1 пункту 2 Глави 6 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено у разі якщо\~безпідставне\~припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами та доповненнями, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі,є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що в внаслідок незаконних дій відповідача та відключення домоволодіння від газопостачання був порушений звичайний устрій її життя вона була обмежена в отриманні відповідних послуг, що призводило до незручностей, неможливості користуватись газовими приладами для підтримання життєдіяльності, необхідності докладання додаткових зусиль для організації елементарних побутових умов проживання,. Через необхідність вирішення питань, пов`язаних з усуненням наслідків відключення, позивач відчула душевні страждання, оскільки була позбавлені можливості проживання в нормальних умовах. Крім того у зв`язку з тим що оголошенні про відключення відповідачем було зазначено, що дане відключення відбулося з вини позивача, призвело до недоброзичливої поведінки сусідів у бік позивача. Позивач була змушена захищатися від нападків та погроз із сторони сусідів. У зв`язку з чим, позивач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн. 00 к., є обґрунтованим. Враховуючи доведеність усіх складових спричинення моральної шкоди, у сенсі розуміння статті 23 Цивільного кодексу України, особа позивача має право на її відшкодування, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. З урахуванням фактичних обставин справи, враховуюии що судом визнано дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» щодо відключення газопостачання квартири позивача протиправними, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] підлягають задоволенню Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, враховуючи що позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору в частині вимог, а в іншій частині вимог нею сплачено судовий збір за подання позову до суду то з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 992 гр 40 к. та судові витрати на користь позивача в розмірі 454 грн. Підстав для\~негайного виконання\~рішення в\~частині вимог\~ [PERSON] ,\~про усунення перешкоди у користуванні природним газом, шляхом відновлення газопостачання; проведення нарахування спожитих об`ємів природного газу за період споживання природного газу без приладу обліку (лічильника) до часу встановлення лічильника, виходячи з приписів статті 430 ЦПК України, суд не вбачає.

Outcome: partial