Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 квітня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 16 липня 2014 року. В шлюбі\~у сторін\~народилась донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом серії\~ [NUMBER] ,\~виданим відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Вінницького\~міського управління\~юстиції Вінницької\~області 21.10.2010, яка проживає\~із позивачем\~та перебуває\~на її\~утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні доньки не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Спільне життя позивача та відповідача не склалось, фактично шлюб розпався, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони протягом останніх дев`яти років разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.23). Згідно із ч. 3\~ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. До суду відповідач [PERSON] не з`явився, проте надав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив задовольнити. (а.с. 28) Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 30 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 30 квітня 2010 складено актовий запис №703, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 16 липня 2014 року. Дошлюбне прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 8) Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3\~ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буле суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої спільної дитини, а також положенню ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Крім цього, від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 жовтня 2010 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, де у графі «батько» записано [PERSON] , а у графі «мати» [PERSON] . (а.с. 9) З матеріалів справи вбачається, що відповідач значиться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за видом діяльності «ремонт ювелірних виробів, роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, виробництво ювелірних виробів». (а.с. 11) Положенням ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено зміст принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Зокрема, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положенням ч.3\~ст.181\~СК України\~встановлено,\~що за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно з ст.\~2\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» та ч.2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положенням ч.1 ст.\~182\~СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, при вирішенні даного спору враховує вказані вище норми права та встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік і стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються, її звичайні потреби та відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовільний стан здоров`я обох батьків дитини, обов`язок та відповідальність обох батьків [PERSON] та [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також обов`язок батька, який з ними не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут доньки, виходячи з її найкращих інтересів, а також з урахуванням матеріального стану відповідача. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісяця на дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так як позивач звернулася до суду 15 грудня 2021 року із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, тому аліменти слід стягувати саме з 15 грудня 2021 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави 908,00 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивача за подання позову про стягнення аліментів, а також на користь позивача 908,00 грн. судового збору за подання позову про розірвання шлюбу (а.с. 6). Суд вважає за необхідне також допустити до негайного виконання дане судове рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.430 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved