Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2) про стягнення боргу за договором кредиту. В обгрунтування позовних вимог зазначалося, що 07 лютого 2020 року між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № Чр-0047, відповідно до якого відповідач-1 отримав 8000,00 грн., які зобов`язувався повернути протягом 12 місяців, а також зобов`язувався сплатити проценти за користування грошима у строки відповідно до графіку, передбаченого п. 7.4 Договору кредиту. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав [PERSON] грошові кошти у розмір 8000,00 грн., проте відповідач-1 своїх зобов`язань за Договором кредиту не виконав, що призвело до порушення ст. 1054 ЦК України та умов Договору кредиту, у зв`язку з чим, та відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 6.2 Договору кредиту, останній заборгував позивачу: - непогашену суму кредиту у розмірі 8000,00 грн.; - проценти за користування коштами, розраховані згідно п. 3.2 Договору кредиту у розмірі 5341,44 грн.; - проценти за час прострочення, розраховані згідно п. 6.2 Договору кредиту у розмірі 5284,32 грн. 07 лютого 2020 року за відповідача-1 згідно Договору поруки № Чр-0047 поручився [PERSON] (відповідач-2). Відповідно до Договору поруки та ст. 554 ЦК України поручителі несуть солідарну відповідальність разом із боржником, яким виступає відповідач-1. У зв`язку з вищевикладеним та посилаючись на приписи законодавства, позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 на його користь заборгованість за Кредитним договором № Чр-0047 від 07 лютого 2020 року у розмірі 18625,76 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву не подали, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направили, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до заяви - анкети на отримання кредиту (кредитної лінії) від 07 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до кредитного комітету КС «Кредит-СоюЗ» для надання йому кредиту, строком на 12 місяців в сумі 8000,00 грн (а.с. 4, на звороті). 07 лютого 2020 року між Кредитною спілкою «Кредит-Союз» та [PERSON] укладено Договір кредиту № Чр-0047, згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с. 3). Відповідно до змісту договору кредиту № Чр-0047 між сторонами укладено договір кредиту, за змістом якого відповідачу [PERSON] було надано грошові кошти у кредит в сумі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості (п. 1.1 договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 20,49 %, орієнтована загальна вартість кредиту становить 9643,52 грн (в тому числі 8000,00 грн загальний розмір наданого кредиту та 1643,52 грн загальні витрати за кредитом) (п. 3.1. договору), зі сплатою 38 % річних від суми залишку кредиту, за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту (п. 3.2 договору), який відповідач [PERSON] зобов`язавсь погасити протягом 12 місяців з моменту укладення (п. 2.1. договору) (а.с.3). Відповідно до видаткового касового ордеру від 07 лютого 2020 року, [PERSON] видано кредит згідно договору № Чр-0047 від 07 лютого 2020 року в сумі 8000,00 грн (а.с. 5). Згідно з п. 4.3. договору кредиту погашення кредиту, процентів та інших платежів за договором відбувається у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі, при їх наявності. При цьому, в межах першої черги погашаються спочатку проценти, потім основна сума кредиту, в межах другої черги погашаються спочатку проценти, потім основна сума кредиту, крім випадків, коли спілка зарахувала кошти першочергово на тіло кредиту. Відповідно до особової картки позичальника заборгованість за кредитом (фактично отриманими коштами) відповідачем [PERSON] не погашена (а.с. 5, на звороті). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК Українипередбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] виконав належним чином, надав кредит по договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідно до видаткового касового ордеру та особової картки вбачається, що позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти. При цьому, відповідно особової картки позичальника до договору кредиту № Чр-0047 від 07 лютого 2020 року заборгованість за кредитом відповідачем [PERSON] не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржниками обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8000,00 грн. Згідно з п. 2.1 вказаного договору строк його дії становить 12 місяців з моменту укладення. Згідно п. 3.2 вказаного договору процентна ставка за кредитом становить 38 процентів річних від суми залишку кредиту. Згідно п. 6.3 договору позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Спілки зобов`язаний сплатити 40% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми, не забороненої законами України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, сторонами під час підписання договору узгоджено сплату компенсаційних виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 40 %. Відповідно до розрахунку заборгованості, яка надана позивачем та не спростована відповідачами, відповідач-1 заборгував позивачу: - непогашену суму кредиту у розмірі 8000,00 грн.; - проценти за користування коштами, розраховані згідно п. 3.2 Договору кредиту у розмірі 5341,44 грн.; - проценти за час прострочення, розраховані згідно п. 6.2 Договору кредиту у розмірі 5284,32 грн. Частинами першою, другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність заборгованості [PERSON] перед Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» у розмірі 18625,76 грн. Крім цього, 07 лютого 2020 року Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та [PERSON] укладено договір поруки № Чр-0047-П (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 2.1 договору поруки № Чр-0047-П від 07 лютого 2020 року поручитель бере на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають із договору кредиту № Чр-0047 від 07 лютого 2020 року між кредитором та боржником. Згідно з п. 3.2 договору поруки № Чр-0047-П від 07 лютого 2020 року поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту з урахуванням інфляції, виплату відсотків за користування ним, сплату відсотків за час прострочення, неустойки внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником договору. Відповідно до п. 4.1 договору поруки № Чр-0047-П від 07 лютого 2020 року договір вступає в силу з моменту його підписання і діє 8 років. Якщо кредитором не пред`явлено вимоги до поручителя протягом 8 років з дня укладення цього договору, то порука припиняється (строк припинення поруки). Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що відповідачі у судове засідання не з`явились, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, з огляду на те, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] - надав йому грошові кошти в кредит, а [PERSON] їх отримав, проте не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором щодо сплати кредиту та відсотків, а відповідач [PERSON] є поручителем, суд оцінивши наявні у справі докази, вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 18625,76 грн. Згідно з п. 35 Постанови ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду із вказаним цивільним позовом Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» було сплачено 2270,00 грн. судового збору, які, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівному розмірі по 1135,00 грн. (2270,00/2 = 1135,00). На підставі викладеного вище,

Outcome: approved