Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася 02 грудня 2020 року до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] . Вказала, що з кінця 2019 року відповідач за вказаною адресою не проживає і житловим будинком не користується, комунальні рахунки вона сплачує сама. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з 13.07.2006, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2020 та копією рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2006. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 30.08.2006. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 28.09.2020, відповідно до якої [PERSON] , дійсно за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше пів року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Згідно вимог ч.3\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4\~ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Згідно вимог ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved