Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів, в якому просила визнати недійсним Договір позики № 0622-2111 від 12 лютого 2021 року, укладений між позивачем, [PERSON] , та товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс». В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між позивачем та ТОВ «Укр Кредит Фінас» було укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику, однак ознайомившись зі змістом договору, вона вважає, що укладений договір є недійсним, оскільки відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, [PERSON] такий договір не було підписано. Відповідачем не повідомлено їй письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору. Банк скористався тим, що позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позичальнику відомостей, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в змісті договору, посилаючись при цьому на ч. 1 ст. 230 ЦК України. Посилаючись на ст.ст. 203, 207 ЦК України, [PERSON] зазначила, що прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцент) здійснено шляхом зазначення у відповідному чек боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». А оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає вищевказаним положенням, оспорюваний договір про надання позики є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Позивач зазначає, що укладений сторонами договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору, проте в ньому не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Відповідачем не було надано [PERSON] розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований позивачу відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Крім того, банком було введено позивача в оману щодо істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та їй не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що вона погодилась на укладання зазначеного договору. При укладанні договору було порушено принцип рівності сторін, оскільки їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Дії товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» є нечесною підприємницькою практикою, договір містить умови, які є несправедливими, суперечать принципу сумлінності. Відповідач звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні її позову до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що дійсно 12 лютого 2021 року сторонами було укладено кредитний договір № 0622-2111, який є діючим і зобов`язання за яким позичальником не виконані. Даний договір укладений між сторонами в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання споживчих кредитів, що складають єдиний договір, укладений в електронній формі, є електронним правочином із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, тому в даному випадку укладений договір в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Укладення вищевказаного кредитного договору № 0622-2111 від 12 лютого 2021 року не оспорюється. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua. надалі - Сайт), з дотриманням вимог ЗУ «Про електронну комерцію». При укладенні Договору позивачем здійснені дії (Позивач в момент реєстрації на сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок, та який забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації; позивач на сайті відповідача, здійснила заповнення заявки на отримання Кредиту, вказала всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил); заявка подавалася позивачем через особистий кабінет (п. 4.10. правил); відповідач проінформував позивача (п. 4.17. Правил) про прийняте рішення щодо видачі кредиту з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. ст. 641 та 642 ЦК України; позивач в особистому кабінеті ознайомилась з пропозицією відповідача щодо укладання електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача та надала відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»; відповідач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача), які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку Позивача укладення Договору було б неможливе. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Посилання позивача на нечесну підприємницьку практику відповідача щодо ненадання інформації по кредитному договору, його нечіткість та незрозумілість є безпідставними та не відповідають дійсності. Враховуючи викладене, в діях кредитодавця відсутні дії щодо порушення ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб, визначені законодавством. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», у судове засідання також не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника відповідача. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6). Так, судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом ідентифікації [PERSON] та використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (номер пароля: А439), укладено оспорюваний кредитний договір № 0622-2111, строк дії якого 14 днів (п. 2) (а.с. 37). З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» зареєстровано як фінансова установа відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ІК №116, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 01 серпня 2013 року (а.с. 49). Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 червня 2017 року № 2401 товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 50). За змістом договору № 0622-2111 відповідач надає позивачу грошові кошти в якості кредиту в розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування ним (п. 1 Кредитного договору). Термін платежу 25 лютого 2021 року, нараховані проценти 14 грн (п. 3 Кредитного договору). Протягом строку дії кредиту фіксована процентна ставка складає 0,01% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування (п. 4 Договору). За змістом п. 7 Кредитного договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом складає 3,65 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника на дату кредитного договору складає 100,14 %. Їх обчислення є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, та крім іншого, якщо кредитодавець та позичальник виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначених в Договорі. Якщо кредитний договір не було пролонговано відповідно до п. 14 кредитного договору, у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору: позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 2% за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730%. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 200% від суми кредиту (п. 11.1 Договору); кредитодавець має право на кожен 10-й день існування прострочення, включаючи день виникнення та погашення прострочення, нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту, однак у цілому не більше 50% суми кредиту (п. 11.2 Договору). Цей кредитний договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://www.creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (п. 13 Договору). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частиною першою статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша\~статті 638 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України,\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої\~статті 203 ЦК України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи\~\~(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої\~статті 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом ідентифікації [PERSON] та використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (номер пароля: А439) укладено оспорюваний кредитний договір № 0622-2111, строк дії якого 14 днів (п.3), за змістом якого відповідач надає позивачці грошові кошти у якості кредиту у сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування ним у розмірі 0,01% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит, та у разі, якщо договір не було пролонговано, з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Зазначаючи про недосягнення сторонами усіх істотних умов договору, позивач посилалася на те, що в договорі не визначено умови проведення взаєморозрахунків, процентної ставки за кредитом, її тип, порядок обчислення, не зазначено порядок та умови відмови від надання чи отримання кредиту, не визначено порядок дострокового кредитування. У той же час\~п. 2 договору\~визначено, що\~\~строк кредиту складає 14 днів, тобто до 25 лютого 2021 року, розмір процентів -\~\~0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка складає 3,65 %. У Паспорті споживчого кредиту, який також підписаний електронним підписом позивача, міститься розрахунок сукупної вартості суми кредиту, річної відсоткової ставки\~та плати за користування\~кредитом. Умови проведення взаєморозрахунків між сторонами деталізовано в п. 5 та 6 Правил надання споживчого кредиту. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.\~\~ При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634\~ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнано недійсним. Тобто, у разі, якщо договір не підписано є підстави вважати, що\~\~правочин не вчинено, відповідно відсутні підстави для визнання такого правочину недійсним. Для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені Кредитним договором та Правилами) заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які відмічені у заявці, що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти). У разі використання електронної автентифікації заявника за допомогою його даних в банку, де він обслуговується (BANKID), Заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність/достовірність (п. 4.1 Правил надання споживчих послуг). Заявник зобов`язаний під час оформлення заявки на отримання кредиту ознайомитися з публічною інформацією, яка розміщена на сайті кредитодавця за наступним посиланням: httрs://creditkasa.ua/resources/docs/info/uk/publichna informatsiya.pdf та Паспортом споживчого кредиту, який міститься за наступним посиланням: https://creditkasa.ua. Укладаючи договір, заявник/позичальник підтверджує повне ознайомлення зі згаданою інформацією (п. 4.2 Правил надання споживчих послуг). На підставі даних, зазначених у первинній заявці, ITC кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет. Наступні заявки подаються позичальником через особистий кабінет (п. 4.10 Правил надання споживчих послуг). Кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по заявці (стосовно можливості надання кредиту) через: CMC-повідомлення на телефонний номер (вказаний у заявці); електронний лист на адресу електронної пошти заявника (вказану у заявці); розміщення інформації в особистому кабінеті; повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, Facebook, Facebook Messenger і т.д.) у разі якщо заявником було вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із заявником шляхом використання відповідних сервісів (п. 4.17 Правил надання споживчих послуг). Після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у особистому кабінеті, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта (проект Кредитного договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення заявнику. Після отримання заявником оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор (п. 5.1 Правил надання споживчих послуг). Заявник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти (акцепт) щодо укладення договору в електронній формі (в рамках ІТС кредитодавця) в особистому кабінеті заявника/позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний заявником/позичальником в заявці, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (п. 5.2 Правил надання споживчих послуг). Після акцептування позичальником оферти (що є укладенням договору відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію») відповідно до умов договору (та включно цих Правил), кредитодавець направляє позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника, вказану ним у заявці (п.5.3 Правил надання спожичих послуг). Згідно п. 5.4 Правил надання споживчих послуг, укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих Правил та Кредитного договору). Згідно п. 16. договору позичальник [PERSON] підтвердила своїм підписом, що до укладення договору вона отримала від кредитора інформацію, що визначена ч. 2\~ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». З матеріалів справи слідує, що договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18. З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами спірний кредитний договір, містить істотні умови договору. Позивачем не доведено підписання кредитного договору проти її справжньої волі. Позичальник була проінформована про всі істотні умови договору, в тому числі і щодо кредитної ставки в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, спосіб та терміни погашення кредиту, ціну та його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів. Посилання позивача на те, що їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах, спростовується наявністю таких умов у кредитному договорі № 0622-2111 від 12 лютого 2021 року, та наявністю підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора (А439) з її персональними даними (паспорт, серія, ким, коли виданий, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків), які вносяться позичальником, в порядку п. 4.1. Правил надання споживчих кредитів, під час укладання договору, та одноразового паролю-ідентифікатора (А439) та дати та П.І.Б. позивача у паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення Кредитного договору), які свідчать про її ознайомлення зі всіма умовами договору, в тому числі Паспортом споживчого кредиту. Матеріали справи не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладанні кредитного договору суперечили волевиявленню позивача та вимогам закону. Доводи позивачки в зазначеній частині не можуть бути підставами для визнання недійсним кредитного договору, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. За ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах. Згідно зі ст. ст. 11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Разом з тим, умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства. Доводи позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає , в тому числі, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Проте, відповідачем детально розписано порядок укладення та способу підпису договору. Доступ до особистих даних, з метою отримання кредиту, що знаходяться в особистому кабінеті позивача має тільки він сам, оскільки самостійно визначає логін і пароль для доступу до особистого кабінету та несе самостійно відповідальність за їх збереження. Крім того, інформація про істотні умови кредитування були викладена в самому договорі та в паспорті споживчого кредитування, з якими під особистий підпис ознайомилась позивач. Отже, судом не встановлено наявності підстав для визнання оспорюваного кредитного договору від 12 лютого 2021 року № 0622-2111 недійсним, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed