Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку вона є власницею житлового будинку під [ADDRESS] . У вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідачка, яка являється дочкою позивачки та в даному будинку не проживає. Позивачка вказує, що з 14.01.2008 року відповідач виїхала з міста Деражня, в будинку за вищевказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку відповідачка знятися з реєстрації не бажає, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатися вказаним житловим будинком, оформити субсидію та пільги на комунальні послуги. Протягом всього часу відсутності відповідача матеріальної допомоги вона не надає, будь-якої участі у витратах по веденню спільного господарства, утриманню будинку відповідачка не приймає. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задоволити з викладених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.05.1992 року, посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., зареєстрованого в реєстрі за №1125. Так, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3710 від 15.09.2021 року, виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області, в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] , 1953 р.н., та донька (відповідач) [PERSON] , 1982 р.н.. Разом із цим, той факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та більше 10 років не проживає за вищевказаною адресою підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] .. Частиною 1 ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд враховує, що відповідач не проживає разом з позивачем з січня 2021 року, спільного господарства не ведуть, що підтверджується письмовими доказами, тобто наявність реєстрації є формальною умовою приналежності до житлового будинку. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що слід усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним їй житловим будинком за адресою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved