Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє Тарасун О.І. , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що 03 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, що підтверджується письмовою розпискою про отримання позики, яка підписана особисто відповідачем 03 вересня 2014 року у присутності свідків. На виконання умов Договору позики, відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 715 440 гривень, що еквівалентно 55 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день складання розписки про отримання коштів. Грошові кошти позики відповідач зобов`язувався повернути в повному обсязі в термін не пізніше 03 вересня 2015 року. Крім того, вказує на те, що згідно умов договору позики, у випадку прострочення позичальником повернення позики, останній зобов`язується сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. Також посилається на те, що [PERSON] у червні 2016 року звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення 1 643 068,91 грн., з яких: 1 367 850 грн. - сума основного боргу; 33 502, 96 грн. - три відсотка річних; 241 715, 95 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами. Разом з цим, у процесі розгляду справи позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій останній просив забезпечити його шляхом накладення арешту на належні на праві власності відповідачу земельні ділянки. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2016 року заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено, накладено арешт на належні на праві власності [PERSON] земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер 2123656200:01:003:0055, площею 1,0643га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в смт. Ясіня, урочище «Боркан», Рахівський район, Закарпатська область; земельну ділянку, кадастровий номер 2123656200:01:003:0056, площею 0,9357 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в смт. Ясіня, урочище «Боркан», Рахівський район, Закарпатська область; земельну ділянку, кадастровий номер 2123656200:01:003:0057, площею 1,8370га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в смт. Ясіня, урочище «Боркан», Рахівський район, Закарпатська область. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2016 року у справі №369/5882/16-ц (провадження №2/369/2840/16) позов [PERSON] задоволено - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 1 367 850 грн., три відсотка річних у розмірі 33 502, 96 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 241 715, 95 грн., всього 1 643 068, 91 грн., а також судові витрати у розмірі 7 165, 60 грн. Крім цього, зазначає, що на підставі виконавчого листа №369/5882/16-ц від 14.12.2016 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, державним виконавцем відкрито виконавче провадження у Кіцманському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). На даний час заборгованість у розмірі 1 643 068, 98 грн. відповідачем добровільно не сплачена, державною виконавчою службою сума боргу в примусовому порядку не стягнута. Зазначає, що оскільки кінцевим терміном сплати суми позики, згідно з розпискою про отримання позики від 03.09.2014 року, є 03.09.2015 року, то 3 % річних мають обраховуватись починаючи з 04.09.2015 року. Вказаним вище рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з відповідача [PERSON] 3 % річних від суми позики, які розраховано за період з 04.09.2015 року по 27.06.2016 рік включно. Вважає, що оскільки станом на даний час борг відповідачем не повернуто, а право на вимогу про стягнення 3 % річних у позивача виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних, розмір яких слід розрахувати за період з 09.10.2016 року по 05.11.2021 рік, тобто за кількість прострочених днів виконання зобов`язання, не беручи до уваги період з 04.09.2015 року по 27.06.2016 рік, який врахований Києво-Святошинським районним судом Київської області у рішенні від 09.09.2016 у даній справі, який складає : за період 09.10.2016 року по 31.12.2016 року - 83 дні; за період 01.01.2017 року по 31.12.2017 року- 365 днів; за період 01.01.2018 року по 31.12.2018 року- 365 днів; за період 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів; за період 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 365 днів; за період 01.01.2021 року по 05.11.2021 року - 308 днів. Розрахунок 3 % річних здійснюється за наступною формулою: (3% * суму заборгованості * кількість прострочених днів) / 365 днів (кількість днів у році), а отже відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3 % річних від суми позики за користування грошовими коштами за період з 09.10.2016 року по 05.11.2021 року 249971 гривень 56 коп. Крім того представник позивача зазначає, що зволікання відповідача [PERSON] з виконанням судового рішення, яке набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього за рішенням суду, отже позивач вправі вимагати не тільки суму боргового зобов`язання, а й інфляційні втрати. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою: сума боргу * індекс інфляції % - сума боргу = інфляційні втрати, а отже відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні збитки від суми неповернутої позики в розмірі 900 007 гривень 49 коп. згідно поданого розрахунку. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів, та, відповідно, простроченням виконання грошового зобов`язання, просить стягнути відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості у розмірі 1 149 979 гривень 05 коп., з яких: 249 971 гривень 56 коп. - три відсотка річних; 900 007 гривень 49 коп. - інфляційні збитки. Крім того, в порядку ст. 265 ЦПК України, просить встановити в рішенні необхідність органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати та стягнути інфляційні збитки та 3% річних починаючи з грудня 2021 року по день виконання рішення, а також стягнути з відповідача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витратами на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Тарасун О.І., в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце слухання справи, однак представник скерувала на адресу суду заяву у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглядати справу за відсутності сторони позивача. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться у справі. Заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 03.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 03.09.2014 року, згідно якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 715 440 гривень, що еквівалентно 55 000 доларів США за офіційним курсом НБУ (а.с.16). Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2016 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на належні на праві власності [PERSON] три земельні ділянки різного розміру з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в смт. Ясіня, урочище «Боркан» Рахівського району Закарпатської області (а.с.17). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2016 року у справі №369/5882/16-ц (провадження №2/369/2840/16) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 1 367 850 гривень, три відсотка річних у розмірі 33 502 гривні 96 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 241 715 гривень 95 коп., а всього 1 643 068 гривень 91 коп., та судові витрати у розмірі 7 165 гривень 60 коп.(а.с.18-20). На підставі виконавчого листа №369/5882/16-ц від 14.12.2016 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Лупул І.М. відкрито виконавче провадження ВП №59524205 про примусове стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 1 643 068 гривень 91 коп. та 7165 гривень 60 коп. судового збору, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2019 року (а.с. 38). Станом на час розгляду справи у суді не було надано відомостей про виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідачем [PERSON] та погашення заборгованості на виконання судового рішення. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положення статті 610 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Змістом статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, суд приходить до наступних висновків. Оскільки суду не надано доказів погашення заборгованості відповідачем [PERSON] перед позивачем [PERSON] , то позивач правомірно ставить питання про стягнення з нього 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційних збитків за весь час прострочення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд погоджується із розрахунком суми 3% річних від простроченої суми боргу, яка складає 1643086, 91 грн., за формулою: (3% * суму заборгованості * кількість прострочених днів) / 365 днів (кількість днів у кожному році), за період часу з 09.10.2016 року по 05.11.2021 року, тобто з моменту набрання законної сили судовим рішенням від 09.09.2016 року до часу пред`явлення позову, що становить 249971 гривень 56 коп. Крім того, згідно поданого розрахунку інфляційних втрат, здійсненого представником позивача за формулою: сума боргу * індекс інфляції % (щомісячний) - сума боргу = інфляційні втрати, є вірними, а отже відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні збитки від суми неповернутої позики в розмірі 900 007 гривень 49 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1149979 гривень 05 коп., з яких 249971 гривень 56 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу, та 900 007 гривень 49 коп. - інфляційні втрати. Крім того, представник позивача просить, в порядку ст. 265 ЦПК України, встановити в рішенні необхідність органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати та стягнути інфляційні збитки та 3% річних починаючи з грудня 2021 року по день виконання рішення. Відповідно до п.п.10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Однак, вказані позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки нараховування та стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних від простроченого (неналежного) виконання грошового зобов`язання, що передбачено вимогами ст.. 625 ЦК України, не є нараховуванням відсотків або пені на суму боргу в розумінні ст.ст. 536, 549, 1048 ЦК України. Крім того, представником позивача [PERSON] заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, однак доказів сплати грошових коштів адвокату за надання правової допомоги суду не надано. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 11350 грн. судового збору, що сплачені позивачем. На підставі наведеного, ст.ст. 202, 207, 524-526, 530, 536, 599, 610, 612, 625, 631, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial