Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги в розмірі 24 457,79 грн., суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 5 108,43 грн., 3 % річних в сумі 1 873,71 грн. та судові витрати в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] , за період з 01.10.2016 року по 01.07.2021 року рахується заборгованість за надані позивачем послуги в розмірі 24 457,79 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються. 17.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 26.11.2021 року представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі їх представника, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась двічі, про розгляд справи повідомлялась належним чином за відомими суду адресами, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно розрахункового листа абонента, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За власником вказаного рахунку рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання з 01.10.2016 року по 15.07.2021 року в сумі 24 457,794 грн. Відповідно до розрахункової відомості, за власником вказаного рахунку рахується заборгованість, що є предметом позову, яка становить 31 439,92 грн., з них: 24 457,79 грн. - борг за спожиті послуги теплопостачання; 5 108,43 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 1 873,71 грн. - три відсотки річних. Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія з вимогою в добровільному порядку провести оплату заборгованості протягом місяця з дати одержання претензії. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно статті 9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 частини 2 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем нараховано на суму заборгованості за надані послуги інфляційні втрати та три відсотка річних, що заявлені до стягнення. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства та визначення позивачем у справі конкретного відповідача (споживача), оцінивши наявні у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову повністю. Слід зазначити, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома користувачами житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved