Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розміщено на офіційному сайті товариства-https://khgaszbut.104.ua. Відповідач регулярно користується послугами з газопостачання, але оплату проводить не регулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.08.2020 року по 31.03.2021 року у розмірі 4851,01 грн. Вимога та претензія ТОВ «Харківгаз збут» про погашення заборгованості залишилася споживачем без відповіді та оплати. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ нараховано 3 % річних у розмірі 197,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 410,12 грн. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 4851,01 грн., 3 % річних у розмірі 197,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 410,12 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позовну заяву. 26.11.2021 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що вимоги позивач щодо стягнення з неї заборгованості є необґрунтованими та безпідставними. Позивачем до позовної заяви не додано ліцензію на постачання природного газу. Крім того, в позовній заяві рахунок на який необхідно сплатити заборгованість відрізняється від рахунку, зазначеного в реквізитах ТОВ «Харківгаз збут»; Постанови КМУ, а саме №758 від 01.10.2015, №187 від 22.03.2017, №867 від 19.10.2018 року, на які посилається позивач не чинні. Зазначила, що вона є пенсіонером за віком, сплачує за житлово-комунальні послуги 20% доходу щомісяця, хоча повинна сплачувати 15%. Також вказала, що у грудні 2020 року без попередження та зазначення причин позивачем, в період карантину було відключено її квартиру від газопостачання, проте позивач просить стягнути заборгованість по 31.03.2021 року. Вказала, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що у неї з ним договірні відносини, так як вона не підписувала та не направляла заяву-приєднання до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, а також не надавала свої персоніфіковані дані. Також зазначила, що квартира, в якій вона проживає не є її власністю, а є власністю Лозівської територіальної громади. 07.12.2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазанчено, що ТОВ «Харківгаз збут» було надано послугу з газопостачання відповідачу за адресою: [ADDRESS] , якою вона користувалася, але оплату не проводила. Відповідачем у відзиві на позовну заяву не наведено жодного аргументу, який би спростовував позовні вимоги, а тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставин, викладені в позові та відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. При цьому вказала, що дійсно отримувала від позивача послуги. Будь-яких заперечень на договір про приєднання, вона не подавала. Оплату не проводила в зв`язку з скрутним матеріальним становище. Вона отримує з держави мінімальну пенсіцю. Всі інші члени її родини, отримують мінімальну допомогу з держави, так як не працюють. І їй не зрозуміло, чому вона, отримуючи таку малу пенсію, повинна сплачувати за послуги, які коштують дуже догорого? Чому позивач, при нарахуванні суми платежів за ці послуги, не враховує те, що вона, просто, не взмозі, їх сплачувати, бо сплачує, борг, ще за іншим судовим рішенням. Також вказала, що згідно до положень Конституції України, вона, як громадянин України, має право користуватися газом, взагалі безкоштовно. Однак, не може цього робити, так як створено купу різних організацій, які за цей же газ, а саме за його транспортування та все інше, виставляють рахунки за його споживання. При цьому, вартість таких послуг, така висока, що простий громадянин не може за них сплачувати. І це ні хто не враховує, тоді як керівники цих організацій, отримують мілліонні премії за свою роботу. Також вказала, що вона ходила особисто до міськгазу і там повідомила, що не платила за газ і не буде за нього сплачувати, бо це дуже догорого. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. ТОВ «Харківгаз збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 та з 11 травня 2017 року згідно постанови №633 від 11.05.2017 року. На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015 з 01.04.2017-відповідно до постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018- відповідно до\~постанови КМУ №867 від 19.10.2018). Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП\~№ 2496\~від 30.09.2015 на виконання пункту 17 частини третьої\~статті 4 Закону України «Про ринок природного газу». Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642\~Цивільного кодексу\~України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. та розмішений на офіційному сайті товариства https://khgaszbut.104.ua. Судом встановлено, що [PERSON] приєдналася до умов Типового договору шляхом здійснення споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок №[NUMBER] та сплатою рахунку (квитанції) постачальника за поставлений природний газ. Таким чином, зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено комунальних. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У відповідності до п.14 Розділу ІІІ Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Харківгаз збут», як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу, однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення у нього заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ. Позивач вважає, що внаслідок систематичного нехтування боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка не погашена. З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «Харківгаз збут» вбачається, що [PERSON] має заборгованість за період з 01.10.2018 року по 31.03.2021 року у розмірі 4851,01 гривень. Суд також наголошує, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, висновок експерта, складений на його замовлення. Оскільки відповідачем не спростований, наданий позивачем розрахунок заборгованості, то суд приймає розрахунок позивача. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). У випадку незгоди відповідача сплачувати послуги газопостачання, відповідач не була позбавлена можливості відмовитись від цієї послуги ТОВ «Харківгаз збут», однак не скористалась даною можливістю та не зверталась до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг газопостачання або відключення від газопостачання. Доказів на підтвердження того, що відповідач не користувалась послугами ТОВ «Харківгаз збут» суду не надано. З урахуванням викладеного, обов`язку відповідача сплачувати вартість спожитого природного газу у встановлені строки, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з газопостачання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно Постанови Верховного суду України від 20.04.2016 року по справі №6-2951 цс15, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18.03.2019 року по справі 212/5769/16 та у постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс/18. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 197,10 грн. та інфляційних втрат в розмірі 410,12 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку\~статті 625 ЦК України\~є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з ч.ч.2,3\~ст.13 Закону України «Про ринок природного газу»\~споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Враховуючи викладене, суд, перевіривши розрахунок 3% річних та розрахунок щодо інфляційних втрат, визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення відповідача 3% річних в розмірі 197,10 грн. та інфляційних втрат в розмірі 410,12 грн. підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 141, 164 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, зарахувавши до суми судового збору, сплаченого за подання даного позову, суму судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, а саме у сумі 2270 гривень, встановленої за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved