Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] до відділу приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, П`ята Львівська державна нотаріальна контора, третя особа [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла сестра позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії - [NUMBER] . До 1980 року у квартирі [ADDRESS] , проживали 8 осіб в тому числі і позивач. Після отримання кооперативній квартири за адресою: [ADDRESS] , за вищевказаною адресою залишидися проживати 4 осіб: бабуся, [PERSON] , позивач, [PERSON] , сестра, [PERSON] , та її чоловік, [PERSON] . Спірна квартира на Науковій у м. Львові складається із трьох кімнат загальною площею 64,4 кв.м., яка повністю виплачена у 1993 році. Дана квартира отримана батьком позивача. Так, згодом, наймачем квартири по [ADDRESS] стала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач стверджує, що з 1980 року по 1983 р. він проживав за вищевказаною адресою, а загалом проживає 27 років. Свого власного житла він не має, так як частину державної квартири по [ADDRESS] , яка була його власністю, була внесена в нерухоме майно в результаті обміну з батьком. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 30 березня 2021 року на адресу суду поступили пояснення від третьої особи, які мотивовані тим, що [PERSON] ніколи не був власником спірної квартири та його права власності ніхто не позбавляв. Більше того, позивач хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте в ній не проживає, а проживає у Херсонській області. На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову. 25 березня 2021 року на адресу суду від П`ятої Львівської нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №433/2019. В судове засідання позивач не з`явився. причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином, а саме в телефонному режимі повідомлявся про розгляд справи. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча, належним чином повідомлялися про розгляд справи. В судовому засіданні третя особа наполягала на розгляді справи. Щодо заявлених вимог, - просила ухвалити заочне рішення та відмовити в задоволенні таких. Крім того, зазначає про відсутність підстав залишення позову без розгляду в силу вимог ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши думку третьої сторони, та з урахуванням ст.ст. 280, 223 ЦПК України, прийшов до висновку про можливістю розгляду справи за даної явки осіб та на підставі поданих доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру, [PERSON] володіла на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №1274-Ж-Ф від 04 жовтня 2007 року. Судом встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 24 січня 2017 року, який посвідчений Кіріловою Т.М., державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер №3-107. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Каховського нотаріального округу Коршунова Р.В. щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Так, 08.листопада 2019 року П`ятою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа піcля смерті [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] також звернувся до вищевказаного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак такому було відмовлено на підставі наявного заповіту та подіної заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що в матеріалах справи наявний актом №369 від 16.11.2019 р. виданий директором ЛКП «Сокільницьке» про те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Однак, суд ставить під сумнів такий акт, оскільки факт проживання за вищевказаною адресою не підтверджується з поміж іншого жодним належним та допустимим доказом. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1,2 статті 1223 ЦК України регламентовано, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. На підставі вищевикладеного, суд зазначає про те, що позивач вибрав не вірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Так, позивач просить визнати Ѕ частку на квартиру [ADDRESS] , про те, не просить визнати заповіт недійсним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed