Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

30 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням, в якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 2300 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня подачі в суд позовної заяви, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем по справі вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по серпень 2010 року. Під час сумісного проживання, у них народився син - [INFO] [PERSON] . У 2010 році відповідач пішов з сім`ї, проживає окремо. У листопада 2010 року вона зверталась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання синів до досягнення ними повноліття. За рішенням суду, відповідач сплачував аліменти на утримання синів до досягнення ними повноліття. В теперішній час їх син [PERSON] , навчається на денному відділені в Державному навчальному закладі «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування», по спеціальності: електрогазозварник, електрогазозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах. Термін навчання з 01.09.2019 року по 26.06.2022 року. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 13) Відповідач [PERSON] про перебування у провадженні суду вказаної справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення 25 жовтня 2021 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та направлення ухвали суду про прийняття до провадження справи від 25 жовтня 2021 року за останньою відомою адресою проживання, що підтверджується поштовим направлення яке повернулось на адресу суду 03 лютого 2022 року з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не направив. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8, п. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2003 року, [INFO] народився [PERSON] , про що відділом 07 жовтня 2003 року було зроблено відповідний актовий запис № 512, батьками [PERSON] зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с. 5) Згідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. З довідки № б/н від 17.09.2021 року виданої за підписом директора Державного навчального закладу «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» Горб Г.Г. та секретаря Яценко Л.І., [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Криворізький центр професійної освіти металургії та машинобудування» (ІІІ рівня атестації) по спеціальності: електрогазозварник, електрогазозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах. Період навчання з 01.09.2019 року по 27.06.2022 року. (а.с. 6) Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Також, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 30 вересня 2021 року, оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду . За таких обставин, враховуючи можливість відповідача надавати допомогу, відсутність спростувань з боку відповідача, потребу дитини в допомозі у зв`язку з навчанням, з урахуванням наявних в справі доказів, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 2300 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня подачі в суд позовної заяви, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Згідно зі ст. ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 188, 191, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved