Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] борг за спожиту електроенергію у розмірі 2456 грн. 60 коп., та витрати по оплаті судового збору у сумі 2270,00 грн., на зазначені позивачем банківські рахунки. В позові зазначає, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] , але обов`язки по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг у сумі 2456 грн. 60 коп., за період з 18.07.2018 по 01.01.2019 року. Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 18.07.2018 по 01.01.2019 року відповідачем було спожито 3337 кВт. год., вартістю 5234,88 грн., оплат за вищевказаний період за спожиту електричну енергію надійшло на суму 2778,28 грн.. Борг за спожиту електричну енергію на теперішній час складає 2456,60 грн. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не зперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялися поштою за зареєстрованим місцем проживання відповідача, конверт повернувся до суду з відміткою рпо відсутність адресата за вказаною адресою. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , яка відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, щодо реєстрації місця поживання фізично особи, проживає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією, що поставлена позивачем у приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості за період з 18.07.2018 по 01.01.2019 на підставі показань приладу обліку обсяг спожитої електроенергії складає 3337 кВт. год. Оплата за спожиту електричну енергію здійснювалась не в повному обсязі, і загальна заборгованість по оплаті становить 2456,60 грн. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі - ПРРЕЕ). Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (передано) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електроенергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка не побутовим споживачем, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем, в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. За ч.1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання, відповідно до ч.1ст. 714 ЦК України Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, вимоги правових норм, якими вони регулюються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved