Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

У грудні 2021 року Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] безпідставно отримані кошти (пенсію). В обґрунтування позову зазначено, що у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває на обліку [PERSON] , який отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003. Позивачем у позові зазначено, що на виконання рішення суду по справі №640/5753/20 від 28.05.2020 року управлінням в межах покладених зобов`язань було здійснено перерахунок пенсії з 01.02.2020 року [PERSON] , внаслідок якого розмір пенсії відповідача зменшився, у зв`язку з чим управлінням було розраховано суму надмірно виплаченої пенсії, яка склала 63 566, 59 грн. за період з 01.02.2020 року по 31.12.2020 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено листи від 22.09.2021 року, 11.01.2021 року, 06.01.2021 року, 24.06.2021 року, які залишено відповідачем без уваги, незважаючи на отримання останнім, без достатньої правової підстави, бюджетні кошти у розмірі 63 566, 59 грн. відповідачем не повернуті. Позивач зазначив, із посиланням на ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Однак цим законом регулюються лише питання повернення (відшкодування) коштів у разі встановленого факту зловживання з боку пенсіонера або в разі подання роботодавцем недостовірних відомостей про заробіток, стаж пенсіонера, однак питання повернення пенсійних виплат, одержаних без достатніх правових підстав, чи на підставах, що згодом відпали, а також одержаних у результаті допущеної помилки з боку органу Пенсійного фонду та недобросовісності з боку набувача пенсійних виплат законодавчо не врегульовано вважає, що слід застосувати аналогію закону, а саме правила ст.1212 ЦК України, які встановлюють порядок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, та застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В позові зауважено, що існують чітко визначені способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії, зокрема: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. У зв`язку з чим позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 11.01.2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. У даному відзиві, відповідач просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог та водночас просив зупинити розгляд цивільної справи №759/28255/21 до набрання законної сили рішення по адміністративній справі №640/19201/21 за позовом [PERSON] до ГУ Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення. Ухвалою суду від 09.02.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши,що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились. На адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його представника. В даній заяві просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі,з підстав викладених у відзиві. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України " Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Відповідачем відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2020 року було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого виникла переплата за період з 01.02.2020 року по 31.12. 2020 року в розмірі 63566, 59 коп. Позивач вказує, що сума надміру виплачених коштів (пенсії) за вищезазначений період склала 63 566,59 грн., про що було повідомлено відповідача. Позивачем направлялися до відповідача листи із проханням повернути надміру отримані кошти в сумі 63566,59 грн., однак, відповідач в добровільному порядку зазначену суму позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18). Суд звертає увагу, що в позовній заяві представником позивача не зазначається та не обґрунтовується переплата пенсії внаслідок технічної помилки, що суперечить в свою чергу викладеному в листі ГУПФ України в м. Києві, адресованому [PERSON] , в якому зазначено, що позивач просить вибачення за допущену помилку, в той же час доказів такої помилки позивачем до суду не надано. Тобто, позовна заява не містить ані обґрунтування, ані доказів, які б дали підстави для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, та недоведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, зокрема, технічної помилки або, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, а тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed