Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

04 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересовані особи:\~Добропільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [PERSON] . Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який 07 липня 2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . 11 листопада 2021 року у пологовому відділенні Донецького клінічного територіального медичного об`єднання на території м. Донецьк, тобто на території не підконтрольній уряду країни, у них народилася дитина чоловічої статі, вагою 3440,00 грамів. Батьки визначилися із прізвищем, ім`ям по батькові дитини [PERSON] . 19 листопада 2021 року вищевказаним медичним закладом було видано медичне свідоцтво про народження дитини № 1087/1511, на підставі якого було отримано свідоцтво про народження дитини серії « [NUMBER] » від 23 листопада 2021 року, тобто документи отримано на непідконтрольній уряду країни території. [PERSON] звернулась до Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), де останній відмовили в усній формі щодо проведення будь-яких реєстраційних дій відносно факту народження дитини, оскільки пред`явлений документ не відповідає діючому законодавству. На сьогоднішній день відсутня будь-яка інша можливість зареєструвати факт народження дитини відповідно до закону та отримати відповідне свідоцтво про народження дитини, тому заявниця вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт народження [INFO] о 20:20 годині дитини чоловічої статі вагою 3440,0 грамів, [PERSON] , у м. Донецьк України. Батьків дитини, що перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, записати: мати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянка України, уродженка міста Донецька Донецької області; батько [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянин України, уродженець міста Добропілля Донецької області. Прізвище дитині зазначити як « [PERSON] ». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначено, що заявлені [PERSON] вимоги вони підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилась, але 09 лютого 2022 року від начальника відділу надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, вивчивши фотознімки, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 1999 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області (а.с. 5-6). [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Добропілля Донецької області, є громадянин України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого14 серпня 2009 року Добропільським МВГ УМВС України (а.с. 8), та доводиться заявниці рідним сином, що підтверджується, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого м/відділом РАЦС м. Добропілля Донецької області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2018 року, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 10), [INFO] , уродженкою міста Донецьк Донецької області, яка згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 16 листопада 2012 року Ворошиловським РВ у м. Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області, є громадянкою України, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як було зазначено [PERSON] у заяві про встановлення факту народження дитини, дружина її сина, [PERSON] , [INFO] о 20:20 годині у пологовому відділенні Донецького клінічного територіального медичного об`єднання на території м. Донецьк народила дитину чоловічої статі, вагою 3440,0 грамів. На підтвердження факту народження громадянкою [PERSON] [INFO] дитини чоловічої статі, вагою 3440,00 грн., заявником надано копію обмінної карти пологового відділення лікарні ДОКТМО (а.с. 13), копію виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого/історії пологів № 1511 (а.с. 14), копію дублікату медичного свідоцтва про народження № 1087/1511, виданого пологовим відділенням ДОКТМО у м. Донецьк 19 листопада 2021 року (а.с. 15). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2021 року Донецьким міським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої «донецької народної республіки», актовий запис 185, вбачається фіксування факту народження в громадян [PERSON] та [PERSON] дитини чоловічої статі, [INFO] (а.с. 16). Вказані копії дублікату медичного свідоцтва про народження та свідоцтва про народження видано закладами, що розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. До матеріалів справи було долучено фотознімки на яких зображена [PERSON] разом з новонародженою дитиною, [PERSON] з новонародженою дитиною, та подружжя з дитиною під час виписки з пологового будинку. З повідомлення начальника Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 117/156/13/22/22 від 09 лютого 2022 року вбачається, що в архіві відділу та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження на [PERSON] , [INFO] не виявлено. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Також, відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», місцевим державним адміністраціям було рекомендовано забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. У зв`язку з цим деякі лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я не здійснили переміщення, не змінили юридичної адреси та продовжили виконувати свої повноваження на тимчасово неконтрольованій території. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження закладами охорони здоров`я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населенні пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи викладене, обмінна карта, медичне свідоцтво про народження, та свідоцтво про народження, копії яких надані до суду заявником, є незаконними і не створюють правових наслідків. Як роз`яснено у п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ ст. 317 ЦПК України, в рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно приписів\~ ст. 7\~ Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків\~ якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства за народженням, є громадянином з моменту народження. Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 133 цього Кодексу, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до пунктів 1, 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до\~Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що в судовому порядку встановлюється факт народження дитини із зазначенням в рішенні суду встановлених судом даних про дату і місце народження особи та про її батьків, а вже присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові записується під час державної реєстрації народження дитини за заявою батьків дитини. З урахуванням викладеного та того, що заінтересованими особами заперечення (пояснення) стосовно заяви не надавались, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт народження, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту народження, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення в частині вимог заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати свідоцтво про народження, виданого державним органом України. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, а рішення суду є підставою для реєстрації факту народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про встановлення факту народження, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. На підставі\~ст. 317 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення. На підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, ст.ст. 122, 133 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial