Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивачка, 29.12.2021 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказала, що вона проживала з відповідачем з 2006 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах ДРАЦС і у них, [INFO] , народилася донька - [PERSON] , а в свідоцтві про її народження батьком записаний відповідач. З липня місяця 2018 року вони з відповідачем не проживають і не спілкуються, а судовим наказом Шишацького районного суду Полтавської області від 17 вересня 2018 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення повноліття. Оскільки відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться її станом здоров`я та матеріальним станом, на даний час відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, станом на листопад місяць 2021 року в сумі 105232,58 гривень, у зв`язку з цим, позивачка просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому порядку, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи [PERSON] вважала, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач систематично не виконує своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов виховання, проживання та матеріального забезпечення доньки, з донькою взагалі з 2018 року не спілкується. Заслухавши пояснення учасників судового провадження та свідків, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , народженої позивачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах ДРАЦС з 2006 року, а в липні 2018 року відповідач залишив сім`ю і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться її станом здоров`я та матеріальним станом, судовим наказом Шишацького районного суду Полтавської області від 17 вересня 2018 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення повноліття, але відповідач аліменти не сплачує, тому, станом на листопад місяць 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 105232,58 гривень. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і складається із Закону України « Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки він свідомо впродовж тривалого часу нехтує своїми обов`язками щодо фізичного і духовного розвитку дитини, забезпечення її матеріального становища.

Outcome: approved