Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у будинку, тому позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`яку з чим суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у заочному порядку. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника. У зв`язку\~з неявкою\~сторін у\~суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Село Саморідня Корсунь-Шевченківської міської ради, наразі входить до складу Корсунь-Шевченківської об`єднаної територіальної громади. Вказаний будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 31 червня 1984 року виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської Ради народних депутатів (а.с.9). На підставі вказаного свідоцтва на право особистої власності Корсунь-Шевченківським бюро технічної інвентаризації 18.08.1984 року вказаний житловий будинок було зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] і записано в реєстрову книгу під №32, реєстр. №5223, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. На момент видачі вказаного свідоцтва на право власності до складу Корсунь-Шевченківської міської ради входили м. Корсунь-Шевченківський, села Саморідня та [PERSON] і адреса місцезнаходження будинку зазначалася у документах як [ADDRESS] . Наразі в зв`язку з децентралізацією вказана адреса зазначається як [ADDRESS] . Позивач постійно проживає та зареєстрований у будинку з 1984 року. Також в цьому будинку з 13 грудня 1997 року по даний час зареєстровано місце проживання відповідача, [PERSON] , [INFO] . Фактично відповідач в цей будинок з моменту реєстрації ніколи не вселявся і ніколи в ньому не проживав. Те, що відповідач з моменту реєстрації і по даний час постійно не проживає у вищевказаному будинку, підтверджується довідкою виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 22.11.2021 року №1/7099 (а.с.14). Відповідач не відноситься до членів сім`ї позивача, фактичне місце його проживання невідоме. Факт реєстрації відповідача у вищевказаному будинку порушує право власності позивача на даний будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися будинком. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином, враховуючи, що відповідач не є власником житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрований за даною адресою, факт реєстрації відповідача порушує право власності позивача на житловий будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн суд залишає з позивачем по його клопотанню.

Outcome: approved