Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, в якій позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за реєстраційним № 69865 від 11 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., яким з [PERSON] стягнуто на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість у розмірі 10151,76 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1362 грн. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 15 лютого 2019 року між [PERSON] та АТ «Комерційний банк «Глобус» укладений договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «Комерційний банк «Глобус» (для фізичних осіб), шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до публічного договору. За умовами кредитного договору АТ «Комерційний банк «Глобус» зобов`язався надати позивачці кредит у розмірі 5000 грн., строком на 12 місяців під 0,0001% річних за користування кредитними коштами в межах пільгового періоду, та 50 % річних у разі користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис № 69865 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованості у розмірі 10151,76 грн. Вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки такий вчинений на порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема: надані документи не підтверджують безспірність заборгованості. Тобто, нотаріус не міг вчинити виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості. Вказує, що редакція переліку (постанова КМУ № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса») передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, однак не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного вирішення справи. Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янов О.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності працівника відділу, справу просив вирішити на розсуд суду. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, та витребувані судом. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 15 лютого 2019 року між [PERSON] та АТ «Комерційний банк «Глобус» укладений договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «Комерційний банк «Глобус» (для фізичних осіб), шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до публічного договору. За умовами кредитного договору АТ «Комерційний банк «Глобус» зобов`язався надати позивачці кредит у розмірі 5000 грн., строком на 12 місяців під 0,0001% річних за користування кредитними коштами в межах пільгового періоду, та 50 % річних у разі користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис № 69865 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованості у розмірі 10151,76 грн. 30 липня 2021 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`яновим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66280209. Мотиви суду. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно із переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до п. 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений п. 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 22 січня 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі вищевказаної норми Переліку, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачка будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від АТ «Комерційний банк «Глобус» не отримувала. Також позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення. При цьому суд враховує також постанову Великої палати Верховного Суду 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, зокрема, що виконавчий напис нотаріуса може наноситись тільки на борговому документі (договорі), який був завірений нотаріально. За таких обставин, необхідно дійти висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ «Комерційний банк «Глобус» на користь позивачки слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. (908 грн. за подання позовної заяви, та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved