Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи позов тим, що з від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають доньку, яка проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Окрім того позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до досягнення донькою трирічного віку. Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року, за заявою [PERSON] , позовну вимогу про стягнення аліментів на дружину було залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Позовних вимог не визнали. Зазначили, що відповідач добровільно надає допомогу позивачу на утримання їх спільної доньки. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 вересня 2020 року (а.с. 2). [PERSON] на даний час дійсно проживає з позивачкою, яка здійснює догляд за нею, що підтверджується довідкою Виконкому Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 75 від 17.01.2022 року (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Outcome: approved