Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 07 червня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу не мають дітей. З грудня 2021р. сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачкою зберегти неможливо. Спорів про розподіл майна не виникає, сподівається на добровільне врегулювання майнових відносин. Просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити, справу розглянути за участю його представника [PERSON] . Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути за її відсутністю, позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, зазначили, що спір про розподіл майна на теперішній час існує та буде подано окремий позов про розподіл майна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 2019 року, який зареєстрований у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №297, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 07.06.2019року (а.с. 4). Сімейні стосунки припинені з грудня 2021р., від шлюбу не мають дітей, сторони спільного господарства не ведуть, спір про поділ майна буде вирішено в окремому позовному провадженні. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 206 ч.4 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно,в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved