Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право на проживання, користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] , по Ѕ частині кожний. Однак, у вище зазначеному будинку є зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , які більше одного року в ньому не проживають. Оскільки відповідачі більше одного року в будинку [ADDRESS] не проживають, добровільно з реєстрації не знімаються, просять суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS] . Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в яких просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2022 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про право на спадщину та договору дарування Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] , по Ѕ частині, кожний (а.с.8, 12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 26 січня 2022 року, [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає більше двадцяти років, а [PERSON] в даному будинку не проживає більше трьох років (а.с.35). V. Оцінка Суду. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК). Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку не проживають більше одного року, суд вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України вони втратили право користування будинком [ADDRESS] . VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь позивачів понесені ними судові витрати - судовий збір в розмірі 1 816 гривень 00 копійок. На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved