Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 17 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку він отримав від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 жовтня 2020 року про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 14003 гривень на підставі виконавчого напису № 27461, вчиненого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. У виконавчому написі вказано, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 007-17700-300813 від 30 серпня 2013 року, укладеним з ПАТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ "Фінансова Компанія "Аланд". Стверджує, що 30 серпня 2013 року він звертався до ПАТ "Дельта Банк" із проханням відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки та встановити ліміт кредитної лінії на рахунку. Однак, жодних кредитних договорів з ПАТ "Дельта Банк" він не укладав, будь-якої заборгованості перед відповідачем він не має. Також, він не отримував повідомлень про усунення порушень ні від відповідача, ні від нотаріуса. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та необгрунтованим, оскільки вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме: нотаріусом не враховано та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості на час пред`явлення вимоги, нотаріус прийняв до виконання заяву стягувача без надання останнім доказів повідомлення (письмової вимоги до боржника про усунення порушень), також відповідач не надав нотаріусу документів, що підтверджують безспірність розміру заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, розрахунок заборгованості відсутній, в зв`язку з чим у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 27461, про стягнення з нього на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 14003 гривень. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача - ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. 08 вересня2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 27461 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 14003 гривень за кредитним договором № 007-17700-300813 від 30 серпня 2013 року, укладеним позивачем з Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 340/К від 23 березня 2018 року є ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року є ТзОВ "Фінансова Компанія "Аланд". 07 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63231549 про примусове виконання виконавчого напису № 27461, вчиненого 08 вересня2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 14003 гривень. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону України "Про нотаріат". Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 46, 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку щляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, шляхом надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надіслання такої вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, розрахунку заборгованості та інших документів, які б містили дані про час виникнення заборгованості, період її нарахування, динаміку руху коштів за договором. Отже, в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Також відсутні відомості про те, що перед зверненням до приватного нотаріуса за вчиненням оскаржуваного виконавчого напису ТОВ "Фінансова Компанія "Аланд" направляло [PERSON] вимогу про усунення порушення зобов`язання. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений в порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. За наведених обставин позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача, понесених ним судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, позивачем надано суду договір-доручення про надання юридичних послуг від 21 жовтня 2020 року, акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги згідно договору-доручення про надання юридичних послуг від 21.10.2020 року між Адвокатським бюро "Філатової Алли Валеріївни "Захід-Партнер" та [PERSON] від 11 грудня 2020 року, квитанцію прибуткового касового ордера № 18/23 від 11 грудня 2020 року на суму 6000 (Шість тисяч) гривень, сплачених адвокату Філатовій А.В. за юридичні послуги. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підставі наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 (Вісімсот сорок) гривень судового збору та 6000 (Шість тисяч) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved