Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник позивача АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 11.12.2017 року у розмірі 27116,14 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2017 року АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" запустив новий проект monоbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а саме банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг Мonоbank , датою укладення якого є дата підписання клієнтом анкети-заяви. Карта передається клієнту не активованою, для активації її необхідно додати інформацію в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється пін-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.12.2017 року. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Однак умови договору відповідач не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 22.12.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 27116,14 грн., в тому числі: 1. Загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту)- 18227,67 грн.; 2. Заборгованість за пенею та комісією 8888,47 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням прав позивача. У зв`язку з чим просить стягнути заборгованість за кредитним договором та заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі. Також подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила позовні вимоги. У відзиві зазначає, що позивач посилається на укладення договору про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви, в якій зазначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір. Вважає, що підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки, і банк має право відмовитись від надання кредиту/встановлення ліміту кредитування без будь-якого обгрунтування своєї відмови, банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки із встановленням ліміту, така картка видавалась відповідачу і ним була отримана, крім того банк має підтвердити суму кредитного ліміту, що був встановлений на карту. Позивач на підтвердження позовних вимог надав розрахунок заборгованості за договором від 11.12.2017р. між банком та [PERSON] , копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Витяг з умов обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами банку, копії документів відповідача. Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості. В Анкеті-заяві та інших документах не зазначена погоджена сума /ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про отримання відповідачем картки, строк дії цієї картки, відомості про сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів). Також, надані позивачем витяг з умов обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами банку не містять підпису відповідача, при підписанні анкети-заяви відповідач не була з такими ознайомлена. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а тому не є належним доказом існування заборгованості. Стосовно комісії зазначає, що у поданих документах відсутня інформація стосовно визначення поняття комісії та підстави її нарахування, також в Розрахунку заборгованості не зазначено в якому саме розмірі та у якому співвідношенні з пенею така комісія нараховується. Вказує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. В врахуванням викладеного просить відмовитти у задоволенні позовних вимог. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до п.3 Анкети-заяви від 11.12.2017 року, підписанням договору боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, та отримала їх примірники у мобільному додатку. Саме в умовах, тарифах, паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи). Договір є обов`язковим для виконання. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відщсилання до нього (ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Боржник висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування клієнтом та банком електронного підпису при першому вході у застосунок «monobank». У банку використовується електронний договір та застосування електронного підпису. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі або спеціалістом банку, що виїзджає за адресою, зазначеної клієнтом. Без погодження у мобільному застосунку «monobank» з Умовами та правилами надання банківських послуг не є можливим вхід у головне меню застосунку «monobank» жодна особа не може перейти далі у головне меню застосунку. Використання кредитних коштів підтверджується випискою. Банк надає копію видруку з мобільного застосунку «monobank» у якому ілюстрована процедура входу у застосунок. Вказує, що боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки. Сума комісії та пені - сума, яка нараховується за використання кредитних коштів та невиконання умов кредитного договору. На підставі викладеного просить задоволити позовні вимоги АТ «Універсал банк». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 11.06.2021р. запит відомостей про реєстрацію; 30.06.2021р. - відповідь на запит; 01.07.2021 року ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 04.11.2021р. ухвала провідкладення розгляду справи; 12.11.2021р. відзив на позовну заяву; 25.11.2021р. відповідь на відзив; 10.02.2022 заява відповідача про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2017 року [PERSON] підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" відкрив поточний рахунок у гривні та встановив кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. Згідно статуту від 20 грудня 2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК". На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. В анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, та отримала їх примірники у мобільному додатку. Згідно з наданим банком розрахунком за кредитним договором від 11.12.2017 року станом на 22.12.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 27116,14 грн., в тому числі: 1. Загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту)- 18227,67 грн.; 2. Заборгованість за пенею та комісією 8888,47 грн. Рух коштів по картці [PERSON] підтверджується випискою банку за період з 11.12.2017р. по 22.12.2020р. Отримання картки відповідачем підтверджується довідкою про наявність рахунку в якій зазначено про отримання картки № [NUMBER] 11.12.2017р., яка в цей же день була активована та встановлено ПІН-код. За даною карткою було встановлено кредитний ліміт клієнта [PERSON] через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг Monobank: 11.12.2017р. - 3500,00грн., 22.02.2018р. - 7000,00грн., 09.01.2019р. - 10000,00грн., що підтверджується довідкою від 17.11.2021р. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за пенею та комісією. В анкеті-заяві позичальника від 11.12.2017 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, розміри та умови стягнення комісії. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 11.12.2017, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які викладені на банківському сайті: https://www.monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою Monobank . Витягом з Умов та правил в ПАТ Універсал Банк, які викладені на банківському сайті https://www.monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою Monobank , в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Зокрема у Додатку № 8 Тарифи у графі Позичальник ПІБ споживача, його підпис та дата підпису відсутня відмітка. Крім того, надані Витяг з Тарифи обслуговування кредитної картки Monobank та Умови обслуговування рахунків фізичних осіб позивачем належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови обслуговування рахунків фізичних осіб, у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та оплату комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Умови обслуговування рахунків фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичних осіб та Тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, що має місце у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних картки Monobank та Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.Monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.12.2017 шляхом підписання Анкети-заяви. Відтак позивачем не доведено договірного розміру пені, комісії, погодженої сторонами (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі), а відтак підставності нарахування такої пені та комісії наведеної у розрахунку заборгованості. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (штрафів, пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та стягнення комісії. Позовні вимоги позивача щодо стягнення пені та комісії є необґрунтованими з огляду на відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 11.12.2017 року, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в Універсал Банк і Тарифи користування кредитною карткою Monobank , які викладені на банківському сайті: https://www.monobank.ua/terms, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Процесуальний закон покладає на суд обов`язок при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Наведене вище повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Велика Палата, скасовуючи рішення судів в частині стягнення процентів та пені і ухвалюючи нове рішення про відмову в позові в цій частині, вказала, що відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування Саме така правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року №543/96-В Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно захистити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору 11.12.2017 року з [PERSON] АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" дотрималося вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів , про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією та пенею слід відмовити за безпідставністю. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не повернуті, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за наданим кредитом(тілом кредиту) в розмірі 18 227 грн. 67 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1526,35 грн На підставі викладеного та

Outcome: approved