Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

14.12.2021 року заявник [PERSON] через свого представника - адвоката Березюк О.С. звернулась в Корабельный районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просила встановити юридичний факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 30 березня 1981 року, реєстровий номер 327 на житловий будинок, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за [ADDRESS] видане на ім`я [PERSON] . Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є батьком заявника [PERSON] . Після смерті батька заявника відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса Іваненко С.В. із заявою про прийняття спадщини заявнику було надано роз`яснення та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вказана обставина обумовлена тим, що заявником подано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 30.03.1981 року за реєстровим № 327, де прізвище спадкодавця вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть спадкодавець вказаний як « [PERSON] », також реєстрації в ММБТІ вказаного документа проведена за [PERSON] , що не відповідає даним в написанні прізвища за свідоцтвом про смерть. Зазначила, що встановлення даного юридичного факту для неї має юридичне значення, оскільки надає можливість отримати спадщину після смерті батька, оскільки в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, вона не може документально підтвердити даний факт. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.12.2021 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник та його представник адвокат Березюк О.С. не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Іваненко С.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.10.2021 року та про що зроблений актовий запис № 489. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.07.1981 р., [PERSON] є батьком заявника [PERSON] . Після смерті батька заявника, [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 30.03.1981 р. державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Друкер Л.О., спадкоємцю [PERSON] у власність перешло нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному Свідоцтві про право на спадщину за заповітом прізвище спадкоємця вказане: [PERSON] . Проте, з наданих суду документів, зокрема Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] видане 29.10.1956 р.; Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.10.2021 р.; копії сторінок паспорта на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] ; Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29.07.1981 р., вбачається, що вірним є прізвище спадкодавця: [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні прізвища батька заявника [PERSON] , який помер [INFO] , в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданим 30.03.1981 року та зареєстрованим в реєстрі за № 327, і така обставина перешкоджає заявнику [PERSON] , як спадкоємиці після смерті батька, в оформленні права власності на спадкове майно та іншого порядку і можливості встановити факт належності померлому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.1981 року, зареєстрованого в реєстрі за № 327, у заявника не має. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості оформлення заявником своїх спадкових прав, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved