Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 13 квітня 2021 року звернувся [PERSON] із вказаним позовом в якому просить: -визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 32.75 кв.м., житловою площею 17.6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила Ѕ (одну другу) її частки; -визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний [NUMBER] , право власності на Ѕ (одну другу) частку квартири загальною площею 32.75 кв.м., житловою площею 17.6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя заповіту не складала. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку квартири [ADDRESS] , що на праві спільної сумісної власності належить позивачу та померлій, згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13 червня 2000 року. Позивач зазначає, що він являється єдиним спадкоємцем своєї матері за законом. Під час оформлення спадкового майна, 02 липня 2020 року він отримав від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, у свідоцтві про право власності на житло квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності, а її частку, належну померлій [PERSON] не виділено. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою судді від 23 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання (а.с.22). Позивач в судове засідання не з`явився, 18 червня 2021 року та 09 лютого 2022 року його представник надав суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, де позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.27, 84). Представник Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, надіславши 27 серпня 2021 року суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.40). Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно спадкової справи №305/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] являється сином померлої та її єдиним спадкоємцем (а.с.52-82). Як вбачається з копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 13 червня 2000 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.14). [PERSON] в липні 2020 року звернувся до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою від 02 липня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на належну [PERSON] частину квартири, оскільки, визначити частку померлої у праві спільної сумісної власності неможливо (а.с.79-80). Приймаючи вказані фактичні обставини справи, суд виходить також із того, що згідно з положеннями ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за вдачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В свою чергу [PERSON] , звернувшись до нотаріуса за вдачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, отримав відмову. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання за позивачем права власності на частину квартири в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved