Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, одночасно припинивши право власності на Ѕ частини квартири за [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу вони за спільні кошти придбали чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло придбане відповідно до договору купівлі-продажу від 08.04.1998 року, який посвідчено нотаріально та зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. У зв`язку з тим, що відповідач не згоден на добровільний поділ майна подружжя, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник позивача адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в цілому визнав фактичні обставини справи та не заперечив проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області від 22.02.1997 року, актовий запис № 9 (а.с.10). За договором купівлі-продажу від 08.04.1998 року, який посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі №349, [PERSON] придбав чотирикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11), тобто дане майно набуте відповідачем у період шлюбу з позивачем. Згідно технічного паспорту виготовлено 07.11.2018 року архітектурно-будівельною комісією збільшено загальну площу квартири на 2,6 кв.м. за рахунок балкону та лоджії, таким чином, загальна площа квартири складає 77,8 кв.м. (а.с.12-16). В даній квартирі під [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.17-23). Згідно архівної довідки від 31.01.2022 року за №24 право власності на квартиру під [ADDRESS] , за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 рік, належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.1998 року, за реєстром №349 (а.с.85). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №274654841 від 14.09.2021р. відомості щодо власника квартири під [ADDRESS] відсутні. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено,\~що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст.63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №725/1776/18. Зі змісту п.п.23, 24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~вбачається,\~що вирішуючи\~спори між\~подружжям про\~майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати\~джерело і\~час його\~придбання.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~що підлягає\~поділу можуть\~бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до п.30 цієї ж\~постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому\~суд враховує\~правові позиції\~Верховного Суду\~з аналогічних\~спорів,\~в яких\~Верховний Суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Верховний Суд у постанові від 09.07.2021 року у справі №161/8116/19 зазначає, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином враховуючи, що спірна квартира [ADDRESS] набута сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідач в цілому визнав обставини справи та не заперечив проти задоволення позову, тому суд приходить висновку, що позов про поділ квартири шляхом визнання права власності на 1/2 частку на неї за кожним із сторін та припинення на неї права спільної сумісної власності подружжя є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Дослідивши докази на обґрунтування понесених позивачем судових витрат, та враховуючи думку відповідача, який не заперечив щодо покладення на нього судових витрат, суд вважає можливим задовольнити заяву в цій частині виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Замши Д.Д. підтверджуються ордером серії ВА № 1019602 від 14.09.2021 року (а.с.32) та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР №000203 від 02.07.2018 року (а.с.20). На підтвердження наданих адвокатом позивачу послуг додано витяг з угоди про захист /представництво/ та надання правової /правничої/ допомоги від 01.09.2021 року (а.с.31) та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 01.09.2021 року про оплату [PERSON] правової допомоги в сумі 7000,00 грн., відповідно до угоди №85 від 01.09.2021 року (а.с.30). Також позивачка у позові зазначила про суму понесених нею витрат на правничу допомогу 7000,00 грн. З огляду на вказане та враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в загальній сумі 6688,00 грн.

Outcome: approved