Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Відповідач [PERSON] в ході підготовчого судового засідання, позовні вимоги категорично не визнавала, надала відзив на позовну заяву. Потім, відповідач надала судузаяву, в якій вона вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. Позивач [PERSON] та його представник в ході підготовчого судового засідання наполягали на розірванні шлюбу, надали відповідь на відзив, потім надали суду заяву, в якій просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх ін.; свідоцтво про шлюб сторін. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26.09.2014 р., у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 104. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позивач, позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося, на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час у сторін погіршились стосунки, вони не спілкуються, разом не проживають з 2019 р. Позивач не має бажання бути разом, зазначив, що кожен з них жив своїм життям і не намагався перейнятися проблемами іншого. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, сумісного господарства не ведуть. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. За клопотанням відповідача, суд застосував заходи щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 СК України, та надав строк для примирення строком на два місяці, однак сторонам зберегти шлюб не вдалося, оскільки сторони вже тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved