Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» про скасування арешту з спадкового майна. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] старший брат позивача, [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблений актовий запис № 867 від 16.09.2016 р. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить квартира [ADDRESS] , про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18882711 від 20.05.2008 р. 13 березня 2017 року позивач подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини та отримав витяг № 47050966 про реєстрацію в Спадковому реєстрі та відкриття Спадкової справи № 60364604. В зв`язку з тим, що мати позивача померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №1380 від 30.09.2013 р. та тим, що батько [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини єдиним спадкоємцем за законом спадщини старшого брата позивача [PERSON] є [PERSON] . Про це свідчить довідка державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М.В. від 24.10.2018р. Позивач стверджує, що під час оформлення спадкового майна з довідки державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М.В. від 27.04.2021 р. йому стало відомо, що на нерухоме майно власником якого є [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , накладені арешти, що вбачається також з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 260573144 від 08.06.2021 року. Згідно листа Галицького ВДВС м. Львова В-5 № 19787 від 07.05.2021 р. по ВП 16853088 та ВП 31632646 державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та матеріали ВП 16853088 та ВП 31632646 знищені за закінченням терміну їх зберігання. 22 травня 2021 р. [PERSON] та [PERSON] були направлені заяви до Галицького ВДВС м. Львова про зняття арештів з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , оскільки вважають, що відповідні арешти накладені помилково, так як власниками квартири [ADDRESS] вони ніколи не були. Власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 18.04.2008 р. був [PERSON] , що підтверджується витягом про право власності № 18882711 від 20.05.2008р. Після відкриття спадщини [INFO] за законом квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , але оформити свідоцтво про право на спадщину він не має можливості з-за наявності вищенаведених арештів. На підставі п.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] та [PERSON] просили зняти арешти реєстраційні номера обтяжень: 10206680, 12299293, 1229929, які помилково накладені на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . У відповідь на заяви [PERSON] та [PERSON] в листі В-5 № 25101 від 04.06.2021 р. Галицький ВДВС м. Львова повідомив, що у відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач стверджує, що квартира [ADDRESS] належить йому як спадкоємцю, померлого [INFO] [PERSON] (якому зазначена квартира належала на праві власності на час накладення на цю квартиру оспорюваних арештів в межах виконавчих проваджень ВП 16853088, ВП 31632646 та у яких [PERSON] боржником не був) однак оформити свої спадкові права на квартиру належним чином, [PERSON] не має можливості у зв`язку з наявними арештами. Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.12.2021 року відкрито спрощене провадження у справі. 20.01.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС». Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Галицького відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, рішення просить винести на основі наявних в матеріалах справи документах. У відзиві на позовну заяву представник зазначив, що 23.11.2007 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» матеріальну шкоду в сумі 663 346,59 грн., яка на цей час є не погашеною. Інформація стосовно позивача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) та його померлого брата [PERSON] у ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» відсутня. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу квартири від 18.04.2008 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] /а. с. 10-12/. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] /а. с. 13/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2016 року, яке видане Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] помер приблизно [INFO]. про що 16.09.2016 року зроблено відповідний актовий запис №867 / а. с. 7/. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , входить квартира [ADDRESS] , про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18882711 від 20.05.2008 р. 13 березня 2017 року [PERSON] подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини та отримав витяг № 47050966 про реєстрацію в Спадковому реєстрі та відкриття Спадкової справи № 60364604 / а. с. 8/. Згідно довідки від 24.10.2018 року №3472/01-16, виданої Третьою львівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 13.03.2017 року зареєстровано спадкова справа №136/2017 до майна померлого приблизно [INFO] [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся брат померлого [PERSON] , який являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] /а. с. 9/. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.06.2021 року № 260573144 на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 06.04.2010 року, винесеної в межах виконавчого провадження №16853088 на виконання виконавчого листа №1-21/07 виданого 09.11.2009 року Нетішинським міським судом Хмельницької області власником даної квартири в довідці зазначено [PERSON] . Окрім цього, 21.03.2012 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 21.03.2012 року, винесеної в межах виконавчого провадження №31632646 на виконання виконавчого листа №1-21, виданого 09.11.2009 року Нетішинським міським судом Хмельницької області власником даної квартири в довідці зазначено [PERSON] . Також, 21.03.2012 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 21.03.2012 року, винесеної в межах виконавчого провадження №31632646 на виконання виконавчого листа №1-21, виданого 09.11.2009 року Нетішинським міським судом Хмельницької області власником даної квартири в довідці зазначено [PERSON] /а. с. 16-19/. З листа Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 07.05.2021 року В-5 №19787 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження 16853088, з примусового виконання виконавчого листа №1-21/07, виданого 09.11.2009 року Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості на користь ВП» Хмельницька АЕС ДП НАЕК» Енергоатом» в сумі 663346,59 грн. 14.10.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. Повторно дане виконавче провадження перебувало у відділі за № виконавчого провадження 31632646, по якому у 2012 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім цього повідомляємо, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження 34624354, з примусового виконання виконавчого листа №2/1326/1392/2012, виданого 15.08.2012 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТзОВ» ОТП Факторинг Україна» в сумі 279864,00 грн. 24.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. Повторно дане виконавче провадження перебувало у відділі за № виконавчого провадження 36317498, по якому у 2013 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 39063772 по якому у 2013 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 42031333 по якому у 2014 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 48924783 по якому у 2015 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 50218322 по якому у 2016 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 52466486 по якому у 2018 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Додатково повідомляємо, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» встановлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Тому згадані виконавчі провадження знищені за закінчення терміну їх зберігання /а. с. 20-21/. 22 травня 2021 р. [PERSON] та [PERSON] були направлені заяви до Галицького ВДВС м. Львова про зняття арештів з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , оскільки вважають, що відповідні арешти накладені помилково, так як власниками квартири [ADDRESS] вони ніколи не були. Власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 18.04.2008 р. був [PERSON] , що підтверджується витягом про право власності № 18882711 від 20.05.2008р. Після відкриття спадщини [INFO] за законом квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , але оформити свідоцтво про право на спадщину він не має можливості з-за наявності вищенаведених арештів. На підставі п.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] та [PERSON] просили зняти арешти реєстраційні номера обтяжень: 10206680, 12299293, 1229929, які помилково накладені на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] / а. с. 22-24/. З листа Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 04.06.2021 року В-5 №25101 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження 16853088, з примусового виконання виконавчого листа №1-21/07, виданого 09.11.2009 року Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості на користь ВП» Хмельницька АЕС ДП НАЕК» Енергоатом» в сумі 663346,59 грн. 14.10.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. Повторно дане виконавче провадження перебувало у відділі за № виконавчого провадження 31632646, по якому у 2012 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім цього повідомляємо, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження 34624354, з примусового виконання виконавчого листа №2/1326/1392/2012, виданого 15.08.2012 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТзОВ» ОТП Факторинг Україна» в сумі 279864,00 грн. 24.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. Повторно дане виконавче провадження перебувало у відділі за № виконавчого провадження 36317498, по якому у 2013 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 39063772 по якому у 2013 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 42031333 по якому у 2014 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 48924783 по якому у 2015 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 50218322 по якому у 2016 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, № ВП 52466486 по якому у 2018 році винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Додатково повідомляємо, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» встановлено, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Тому згадані виконавчі провадження знищені за закінчення терміну їх зберігання.Заявникам роз`яснено, що у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне - арешт майна (коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Додатково повідомлено заявникам, що у всіх інших випадках, не передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за закінчення терміну їх зберігання, запропоновано заявникам звернутись до відповідно суду для зняття арешту із запитуваного вами майне/а. с. 26/. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є рішення суду. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на квартиру набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з постановою Верховного Суду від 07.04.2021р. у справі № 280/1318/17 щодо застосування положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» з подібними правовідносинами з посиланням на постанову Великої Палати ВС від 05.05.2020 р. у справі № 554/8004/16 зроблений такий висновок: у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна». В даному випадку в діях [PERSON] , який зазначений власником квартири [ADDRESS] , та спадкоємцем якого є його брат [PERSON] , не встановлено неправомірної поведінки при набутті права власності на квартиру, майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи. Таким чином, позивач є законним власником квартири, його права не звужені будь-яким рішенням компетентного органу, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved