Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

18 листопада 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у жовтні 2020 року, під час переїзду з міста Чернігова до смт Варва, у неї було викрадено сумку з особистими речами, у якій знаходилися, зокрема: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Коли вона звернулась до Варвинського відділу поліції, їй порекомендували подати до міграційної служби заяву про втрату паспорта та видачу нового, що нею і було здійснено. В подальшому, у кінці січня 2021 року вона отримала повідомлення від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з вимогою погасити заборгованість за невідомим їй кредитним договором №3190014 від 13 листопада 2020 року у загальному розмірі - 1 887, 90 грн, хоча такого договору вона не укладала. Після чого, їй надійшло повідомлення, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за договором факторингу №280721 від 28 липня 2021 року відступило вказане право грошової вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», зазначивши, що станом на 28 липня 2021 року розмір заборгованості за даним кредитним договором становить - 3 444 грн. Позивач стверджує, що вказаний у вимозі кредитний договір №3190014 від 13 листопада 2020 року укладений з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від її імені шахрайським способом, оскільки вказаний правочин не відповідає її внутрішній волі, що свідчить про його недійсність. На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману. Позивач вказує, що вона не укладала з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитного договору №3190014 від 13 листопада 2020 року, не вчиняла ніяких інших дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, як і не здійснювала жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору від її імені третіми особами. У зв`язку з цим, позивач вважає правомірним звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати недійсним договір №3190014 про надання фінансового кредиту 13 листопада 2020 року, укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та нею. Також просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат стягнувши з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000, 00 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 грудня 2021 року, яке в подальшому, з підстав заявленого клопотання представника позивача щодо необхідності надання до суду додаткових доказів, було відкладене на 18 січня 2022 року. 02 грудня 2021 року від представника відповідача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», - адвоката Бабенко Н.А., на адресу суду, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач заявлені позовні вимоги не визнає, у зв`язку з цим, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовує свою позицію зокрема тим, що вимоги позивача є необґрунтованими, завідомо безпідставними та такими, що мають очевидно штучний характер, зазначивши, що позивач є клієнтом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з 27 червня 2020 року та до спірного кредитного договору, укладала сім кредитних договорів, за якими належним чином виконала всі зобов`язання. Також, вказує, що позивачем, як клієнтом, на підтвердження укладеного договору було здійснено платіж у рахунок погашення заборгованості та особисто ініційовано продовження строку користування кредитом, шляхом входу в особистий кабінет, що на переконання відповідача є свідченням, що вказані дії здійснювалися особисто позивачем. Договір про надання фінансового кредиту №3190014 від 13 листопада 2020 року було укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, положення ст. 11, 12 вказаного Закону передбачають, що електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, і кожний примірник договору, підписаний з накладеним на нього підписом з використанням або електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, або аналога власноручного підпису, є оригіналом. У змісті договорі узгоджено всі істотні умови, які притаманні Кредитному договору. Вказані умови були акцептовані позивачем, перед ознайомлення з їх змістом, що свідчить про приєднання позивача до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів, підписавши договір за допомогою одноразового ідентифікатора. При цьому жодних доказів на підтвердження того, що позивач не укладала вищевказаний договір, матеріали справи не містять (а.с. 36-76). 16 грудня 2021 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», - Ревунова Р.О. на адресу суду, надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до змісту яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовує свою позицію зокрема тим, що вказані вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на правомірність спірного договору, з підстав його відповідності нормам законодавства (а.с. 83-88). Судове засідання, призначене на 18 січня 2022 року, з підстав заявленого клопотання представника позивача [PERSON] (а.с. 106), було відкладене на 17 лютого 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, забезпечивши явку свого представника. Представник позивача, - адвокат Зарічна Л.А. в судовому засіданні 24.12.2021 заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, аналогічними змісту позову. Додатково вказала, що позивач раніше користувалась послугами відповідача, в жовтні 2020 року, більш точної дати представнику не було відомо, дійсно відбулась крадіжка паспортних документів, проте, мобільний телефон позивача залишився, номер не змінювався. Пролонгування та сплата кредиту здійснювалась невідомими особами. В судове засідання 17 лютого 2022 року представник позивача не з`явилася, звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свого представника у судове засідання не направили, у змісті відзиву на позовну заяву наполягали на здійсненні розгляду справи без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» свого представника у судове засідання також не направили, у змісті письмових пояснень по справі наполягали на здійсненні розгляду справи без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3190014, за умовами якого позивач отримала грошові кошти в розмірі 1 050 гривень строком на 30 днів, зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, в свою чергу [PERSON] зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними. Підписуючи цей договір, споживач підтвердив: що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій формі надана інформація, вказана в ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані що стосуються його особи, дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання) зазначені в преамбулі реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не впливають на зобов`язання Споживач, передбачені цим Договором (п. 9.7 Договору №3190014). Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п. 1.1 Договору №3190014). Сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 цього Договору (п. 1.4 Договору №3190014). Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту: Знижена процентна ставка становить - 1,62% в день від суми кредиту, та Стандартна процента ставка складає - 1,90% в день від суми кредиту (п. 1.5 Договору №3190014). Мета отримання кредиту: задоволення особистих потреб (п. 1.6 Договору №3190014). Згідно п. 2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку споживача № [NUMBER] або на іншу платіжну картку реквізити якої надані споживачем в Особистому кабінеті. Цей Договір складено в 2 (двох) оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної зі сторін, що мають однакову юридичну силу. Договір діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за цим Договором. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п. 9.1, 9.6 Договору №3190014). У розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», з підписом директора Довгаль В.В. та печаткою, а також, ідентифікуючі відомості споживача, зокрема: прізвище, ім`я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса реєстрації позивача, контактні номера телефонів та електронна пошта, також зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: М680225, 13.11.2020 09:27:08 / [PERSON] /. Як вбачається із вищезазначеного договору між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін. З копії LOG-файлу укладення електронного договору №3190014, вбачається порядок, з зазначенням відповідної дати та часу, здійснених дій для укладення даного договору та отримання споживачем кредитних коштів (а.с. 60), в тому числі, заповнивши відповідну форму з особистою інформацією (а.с. 55 зворот). Інформаційна довідка ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» вказує на те, що 13 листопада 2020 року було здійснено транзакцію №879113694, на рахунок № [NUMBER] , у сумі 1 050 грн (а.с. 53). Факт зарахування вказаних коштів на рахунок позивача доводиться відповідною випискою банку ТВБВ №10026/0657 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області по рахунку № [NUMBER] , яка належна позивачу - [PERSON] (а.с. 119-134). 27 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомило позивача про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору №3190014 від 13 листопада 2020 року на підставі договору факторингу №280721 від 28 липня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Більше того, слід зазначити, що з метою погашення відповідної заборгованості та продовження дії кредиту №3190014 (а.с. 59), споживачем 14 грудня 2020 року з карти № [NUMBER] було здійснено виплату у розмірі 528, 68 грн (а.с. 56, 58), що відображено у відповідній виписці банку по банківському рахунку належному позивачу (а.с. 133 зворот), що на переконання суду свідчить про підтвердження обставин щодо укладення спірного договору саме [PERSON] , в свою чергу спростовуючи її посилання на неправомірні дії інших осіб, які діяли з метою збагачення за рахунок позивача. Також, відповідачем подано до суду роздруківку історії заявок [PERSON] , з якої вбачається, що до укладення спірного договору, позивач неодноразово з 01 січня 2020 року користувалася послугами ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з метою отримання кредитних коштів, обов`язки по яких нею були належно виконані, про що свідчить статус «сплачено» (а.с. 54) та відомості щодо руху коштів по банківському рахунку позивача, в частині погашення відповідної заборгованості (а.с. 119-134), що сприймається судом як обставина, яка доводить невідповідність позицію позивача дійсним обставинам справи. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що, як стверджує позивач, у жовтні 2020 року у неї викрали паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки, відомості щодо відкритих кримінальних проваджень по даному факту матеріали справи не містять, як і відсутня інформація щодо втрати мобільного телефону належного позивачу, з номером телефону, який був прив`язаний до спірного договору. Сам по собі факт внесення в ЄРДР відомостей по факту заволодіння грошовими коштами позивача шляхом обману, що доводиться копією відповідного повідомлення Прилуцької місцевої прокуратури (а.с. 6 зворот), не підтверджує наведених у позовній заяві обставин, адже зміст фабули не містить відомостей щодо інших неправомірних дій вчинених по відношенню до позивача, зокрема, що пов`язані з взломом її телефону чи акаунтів в інтернет мережі. Суд зважає, оскільки позивач [PERSON] не довела, що не підписувала договір про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а також не довела, що в неї було викрадено паспорт громадянина України, реєстраційний номер платника податків та кредитні картки, як і не підтвердила, що вона втратила мобільний телефон з номерами: [NUMBER] , [NUMBER] та картку № [NUMBER] , видану їй АТ «Ощадбанк», не надала суду жодних доказів на підтвердження протиправних дій будь-яких осіб при укладанні цього договору, в тому числі шахрайських дій третіх осіб щодо використання її персональних даних, а також доказів того, що розрахунковий рахунок, на який було перераховано кошти, їй не належить, а тому аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що без входу позивача на веб-сайт товариства і здійснення нею всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між нею та відповідачем не був би укладений, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним. Сторона позивача оспорює факт укладання [PERSON] 13 листопада 2020 року договору про надання фінансового кредиту №3190014, посилаючись на те, що позивачем не було надіслано жодної заяви на отримання кредитних коштів, а також не вчинено жодних дій для отримання кредитних коштів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що свідчить про відсутність волевиявлення виникнення правовідносин. Однак, на переконання суду неукладеність і недійсність договору тягнуть за собою різні правові наслідки. Крім того, зважаючи на відступлення прав вимоги від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», суб`єктний склад відповідачів визначено позивачем невірно. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed