Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] 20.12.2021 звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради, в якому просить суд визнати за нею [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Олександрівка, Корюківського району, Чернігівської області, право власності на земельну частку (пай) площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» Олександрівської сільської ради, Корюківського району, Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Україна», оформлене протоколом №9 від 16.08.1990 вона була прийнята в члени колгоспу «Україна» с.Олександрівка Корюківського району Чернігівської області та приймала трудову участь в даному колективному господарстві на різних посадах. Зазначене підтверджується відомостями трудової книжки [NUMBER] , в якій робились записи про трудову участь позивача в колективному господарстві «Україна», та кількість відпрацьованих трудоднів. Водночас помилково її не було включено до списків членів КСП «Колгосп «Україна», які мають право на земельну частку (пай). Заховуючи наведене, позивач вважає, що її право на отримання у власність земельної частки паю порушене, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 23.12.2021 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Також цією ухвалою позивачу поновлено строк звернення до суду. Від відповідача, 06.01.2022, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що вимоги заявника є обґрунтованими та на їх підтвердження подано достатньо доказів, які відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про слухання справи без її участі Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Олександрівка, Корюківського району, Чернігівської області, де зараз проживає та зареєстрована за вищевказаною адресою, дані підтверджуються паспортом [NUMBER] виданим 07 березня 2018 року органом 7420. Рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Україна», оформлене протоколом №9 від 16.08.1990 року позивач була прийнята в члени колгоспу «Україна» с.Олександрівка, Корюківського району, Чернігівської області та приймала трудову участь в даному колективному господарстві на різних посадах. Так згідно відомостей трудової книжки [PERSON] [NUMBER] , позивач, 16 вересня 1990 року була прийнята в члени колгоспу «Україна», також виключена із членів КСП «Україна» 10.03.2000 в зв`язку із реорганізацією та 10.03.2000 прийнята в СК «України» по договору. Як свідчить записи в трудовій книжці позивача рішенням правління колгоспу «Україна», оформлене протоколом №11 від 22.07.1993 року, з 22 липня 1993 року позивач була направлена на роботу в Корюківський побуткомбінат в якості завідуючої Олександрівським КПП, при цьому вона продовжувала перебувати в членах колективного господарства. За час роботи позивача колективне господарство «Україна» неодноразово реорганізовувалось: 20 листопада 1992 року колгосп «Україна» був реорганізований в КСП «Колгосп «Україна», а 10 березня 2000 року КСП «Колгосп «Україна» реформовано в СК «Україна», що підтверджується архівною довідкою від 15.01.2020 № 5/07-07. КСП «Колгосп «Україна» 13 вересня 1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю, про що в листі головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.12.2021 № 29-25-0.2-4979/2-21 (а.с. 20). Згідно цього листа [PERSON] не включена в списки громадян членів КСП «Україна», що мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Якщо позивач мав право на земельну частку (пай), але або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 23.09.2021 по справі № 563/1407/19. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на момент видачі КСП «Україна» цьому Державного акту на право колективної власності на землю, а саме 13.09.1995 являлась членом цього КСП, однак, помилково (безпідставно) не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, тому вона має право звернутися до суду з позовом про визнання її права. Отже, зважаючи на те, що невнесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, позивача, яка була членом КСП «Україна» на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. Решту сплаченого судового збору слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved