Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк«ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до заяви про надання банківських послуг б/н від 26.06.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до якого останній було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт та надано можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, [PERSON] , підписавши вищевказану заяву, зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, передбачених договором. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24.12.2019. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 26.06.2008 становить 8771 грн 74 коп, з яких: 8771 грн 74 коп - заборгованість за тілом кредиту. Спадкоємцями померлої [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] 07.04.2021 року до спадкоємців померлої позичальниці позивачем було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2008, однак ніяких дій з боку [PERSON] та [PERSON] вчинено не було. З урахуванням наведеного просить суд стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26.06.2008 у розмірі 8771 грн 74 коп та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, попередньо надав суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, вона була завчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від неї не надходило. Про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, надісланою за адресою, вказаною в позовній заяві, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про повернення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. З відповіді на запит у виконавчий комітет Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області стосовно місця реєстрації відповідачки [PERSON] (а.с.61) вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності,вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 26.06.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № б/н шляхом підписання останньою Заяви про надання банківських послуг (а.с.25). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується її підписом у заяві. [PERSON] ознайомилася із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується її підписом у Заяві про наданя банківських послуг. Заявою про надання банківських послуг підтверджується той факт, що [PERSON] була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, при укладенні кредитного договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок № [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік ( із розрахунку 360 днів у році) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2 та п.3.3 Договору, на підставі яких [PERSON] при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Так, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , остаточний розмір кредитного ліміту, встановленого на поточний рахунок [PERSON] , склав 16 900 грн. Випискою по картковому рахунку [PERSON] підтверджено рух коштів по рахунку № [NUMBER] (основна карта), їх зняття та внесення, що свідчить про те, що відповідач отримала кредитну картку № [NUMBER] , здійснила дії щодо проведення її активації та користувалася нею (а.с. 17-23). Поряд з цим встановлено, що за вимогою [PERSON] здійснювався перевипуск кредитних карток, які було приєднано до раніше відкритого карткового рахунку № [NUMBER] . Зокрема, [PERSON] були надані кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , остання з яких має термін дії до останнього дня 01/22, вказане підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 37) та банківською випискою по картковому рахунку, з якої вбачається, що останнє поповнення готівкою своєї картки № [NUMBER] , терміном дії до 01/22, [PERSON] вчинила 04.06.2020 (а.с. 17). Водночас, матеріали справи не містять відомостей про те чи зверталася [PERSON] до банку із заявою про розірвання спірного кредитного договору. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами пунктів 3, 6 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі статті 41 Закону України «Про Національний банк України» та частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 чинної на час виникнення правовідносин Постанови №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з пункту 5.4. Положення № 254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, пунктом 5.6 зазначеного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позичальника, згідно з якою на протязі тривалого часу проводилися операції щодо зняття коштів та погашення заборгованості, видно, що [PERSON] впродовж 2008-2020 р.р. частково виконувала умови кредитного договору, а в подальшому припинила оплату чергових платежів і кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 21.12.2019, а саме на дату смерті [PERSON] . Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с.40). Наданим банком розрахунком, встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 21.12.2019, дату смерті [PERSON] , становить 8771 грн 74 коп, з яких: 8771 грн 74 коп - заборгованість за тілом кредиту. 15.07.2020 до Заставнівської державної нотаріальної контори позивачем направлено претензію кредитора (а.с. 42), яка була 26.08.2020 переадресована за належністю приватному нотаріусу Заставнівського нотаріального округу Чернівецької області Малітовській Т.М. (а.с.43). За повідомленням приватного нотаріуса Заставнівського нотаріального округу Чернівецької області Малітовської Т.М. від 27.08.2020 № 97/02-14 встановлено, що після смерті спадкодавиці [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON] і за їх заявами 03.01.2020 була заведена спадкова справа за №1/2020 (а.с. 43-44). 27.05.2021 [PERSON] та [PERSON] отримали у приватного нотаріуса Малітовської Т.М. свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , відповідно до якого вони успадкували по Ѕ частці житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 90,80 кв.м., житловою площею 68,80 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . 07.04.2021 року до спадкоємців померлої позичальниці позивачем було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2008, однак відповідного реагування з боку [PERSON] та [PERSON] вчинено не було. Відповідно до ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак зобов`язання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином такі входять до складу спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Відтак, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є правонаступниками [PERSON] у спірних правовідносинах. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Матеріалами справи встановлено, що 07.04.2021 позивачем на адресу спадкоємців померлої позичальниці було направлено листи-претензії з вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором від 26.06.2008, однак відповідного реагування з боку [PERSON] та [PERSON] вчинено не було, в добровільному порядку спір не вирішено. Вирішуючи питання щодо обсягу задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Так, розрахунком заборгованості та випискою за картковим рахунком доведено, що станом на 21.12.2019 заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 8771 грн 74 коп. Оскільки правильність їх нарахування відповідачами та матеріалами справи не спростована, то згадана заборгованість підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Окрім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору № б/н від 22.12.2020, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №BOJ66B3LMS від 26.10.2021, на зазначену суму (а.с.55). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідачів належить також стягнути в рівних частках на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору, а саме в розмірі по 1135 грн з кожної. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 14:10 год. 09.02.2022 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 15.02.2022, то датою ухвалення даного судового рішення є 15.02.2022. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.6, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: approved