Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 09.05.2007 року в розмірі 21724 грн 82 коп. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 09.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», викладених на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також інші витрати відповідно до умов, передбачених цим договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконував. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість 21724,82 грн, яка складається з: - 2602,88 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 17611,23 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 1010,17 грн - штраф (процентна складова). У зв`язку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив позов задовольнити в повному обсязі. Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.02.2018 позов банку задоволено в повному обсязі. 03.03.2021 від представника відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01.12.2017. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 01.04.2021 заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 16.02.2018 скасовано, справу призначено до судового розгляду. 22.04.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 10614,25 грн. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 14.05.2021 справа передана за підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області. Від представника позивача разом з позовом надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутності не надходило. В заяві про перегляд заочного рішення просили в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.05.2007 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем [PERSON] заяви позичальника № НАХRRC07660001, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З тексту заяви вбачається, що відповідач своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Банк має право в будь-який час зменшити чи збільшити кредитний ліміт. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем, шляхом підписання заяви, було укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. Повно і всебічно дослідивши матеріали справи та надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог банку з наступних підстав. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Із наданих Банком документів, а саме розрахунку заборгованості, виписки по рахунку вбачається, що 18 грудня 2014 року відбувалось погашення простроченої заборгованості, що свідчить про дії відповідача, спрямовані на її погашення, а термін дії перевипущеної картки - до 31.08.2016. Таким чином, відрахування позовної давності починається з моменту закінчення строку дії картки, тобто з 30.06.2017 року, позов пред`явлений до суду 27.07.2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 і від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. Згідно довідки, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць - 3 % на залишок заборгованості. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна давність має бути застосована до платежів, які передували трьом рокам до строку закінчення карти. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 641/1750/16-ц (провадження № 61-1840св18), 07 серпня 2019 року у справі № 213/3310/14-ц (провадження № 61-18318св18), 10 липня 2019 року у справі № 758/8337/16-ц (провадження № 61-16830св18) тощо. З огляду на викладене, проценти за користування кредитом складають 3266,61 грн (непогашене тіло кредиту в сумі 2602,88 грн х процентна ставка 0,1% в день (процентна ставка 3% в місяць/ 30 днів)/100 х кількість днів прострочки (1255), які підлягають стягненню з відповідача на користь банку. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 цього Кодексу). Суд не погоджується з нарахованою позивачем пенею оскільки вона не передбачена умовами заяви, яка підписана позивачем, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 5869,49 грн, яка складається з наступного: 2602,88 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3266,61 грн - заборгованість по простроченим відсоткам. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (5869,49 грн х 1600 грн/10614,25 грн=884,77 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial