Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) (далі - Голосіївський ВДВС, виконавча служба, відповідач) про скасування арешту з належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 10620427 згідно постанови № 380/4 від 15 грудня 2010 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з 19 грудня 2003 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В 2021 році при спробі зареєструвати сина у вказаній квартирі позивачу стало відомо про наявність арешту на належної їй квартиру № 12 , накладеного на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. При цьому, власником майна яке обтяжується вказано невідому позивачу особу - [PERSON] . Позивач звернулась до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з належного їй майна, однак їй було повідомлено, що виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на вказану квартиру не виявлено, матеріали виконавчого провадження підлягають знищенню після 3-х років зберігання. Оскільки позивач не має жодного відношення до виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на належну їй частину квартиру, що порушує її права як власника на вільний розсуд розпоряджатися нею, [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 9 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 7 грудня 2021 року, однак у встановлений судом строк не подав заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, тому справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 17 грудня 2003 року позивач [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири (а.с. 5). Право власності за [PERSON] на вказану квартиру зареєстровано комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 19 грудня 2003 року за реєстровим № 8638, що підтверджується відміткою на зворотному боці договору купівлі продажу квартири від 17 грудня 2003 року та інформаційною довідкою комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 30 вересня 2021 року КВ-2021 № 40550 (а.с.5, 6). 6 серпня 2021 року відділом з питань реєстрації місця проживання Дарницької РДА відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання сина [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з підстав накладення арешту на вказане майно (а.с.7). Так, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт спірної квартири, який накладений на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві № 380/4 від 15 грудня 2010 року, власником квартири вказана [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 270192166 від 12 серпня 2021 року (а.с.4). Позивач звернулась до виконавчої служби із заявою про зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження, оскільки майно на яке його накладено належить їй, а не боржнику [PERSON] , однак листом від 21 серпня 2021 року № 10620427 їй відмовлено у вчиненні таких дій (а.с. 8). З вказаного листа Голосіївського ВДВС вбачається, що перевіркою АСВП виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт та винесено вищезазначені обтяження нерухомого майна, не виявлено. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи, що станом на дату винесення постанови про накладення арешту на майно [PERSON] , як боржника у виконавчому провадженні, квартира [ADDRESS] їй не належала на праві власності, та перебувала у власності позивача [PERSON] , яка не є стороною виконавчого провадження, і накладений виконавчою службою арешт на цю квартиру порушує її права як власника майна щодо вільного володіння, користування та розпоряджання належною їй квартирою, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та зняти арешт накладений постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві № 380/4 від 15 грудня 2010 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved