Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з останнього на її користь на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.20018 року, на утримання неповнолітнього сина, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.2018 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позву до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримання неповнолітнього сина, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивача в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, та у разі неявки відповідача не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, але надав до суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнає частково, та згоден сплачувати на утримання дитини 1500 грн, у зв`язку з тим, що на даний час він не має постійного та офіційного працевлаштування та на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також в своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач в своєму позові просить встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу, фактично не збільшує розмір аліментів, а змінює спосіб їх стягнення, а тому просив або відмовити в задоволенні позову, або задовольнити його частково. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане Вигодянською сільською радою, Біляївського району Одеської області 24.12.2005 року, актовий запис №42. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено в повному обсязі, та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до його повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, таким чином з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений\~ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Задовольняючи позов частково, суд приймає до уваги відзив відповідача, відповідно до якого він має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9440; [PERSON] , [INFO] , що підтверджує копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 11.07.2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2196. Крім того, відповідачем було надано з довідку форми ОК-7 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, відповідно до якої з 2017 року [PERSON] не сплачує страхові внески та офіційно не працевлаштований, а тому суд вважає, за можливе задовольнити та збільшити розмір аліментів з 1000 грн. на 1500 грн., які згоден відповідач сплачувати позивачу на утримання дитини Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial