Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2015 року між нею та [PERSON] був заключений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 0722884800:03:001:6540, відповідно до якого остання зобов`язувалася до 01.09.2018 року розрахуватися за будинок в сумі 39100 доларів США, сплачуючи по 1000 доларів щомісячно. Вказує, що 21.03.2017 року вони склали розписку 2, у якій [PERSON] підтвердила залишок свого боргу в сумі 34200 доларів США, який зобов`язалася виплатити до 01.09.2018 року. У даній розписці вона зазначила, що вже отримані кошти від [PERSON] не повертаються, з чим остання погодилася і поставила свій підпис. Зокрема, йшлося про раніше отриманий завдаток в сумі 5903 доларів США, про що вони склали розписку 1 від 28.05.2015 року до оформлення нотаріального договору. Однак, у розписці 2 вони невірно порахували заборгованість [PERSON] і остання написала суму 34200 доларів США, замість 33200 доларів США. Зазначає, що протягом усього часу відповідач свої зобов`язання за договором про виплату коштів по 1000 доларів щомісячно не виконувала і на вимогу повернути кошти вказувала, що грошей у неї немає. В подальшому, у березні 2018 року на прохання [PERSON] вона домовилася продати будинок і повернути їй частину коштів. При цьому, відчуженням будинку займалася відповідач, через що звернулась до агентства з нерухомості «Шанс» . Разом з тим, у липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із неправдивою заявою, чим ввела суд в оману. При цьому, представила суду стару розписку 1 від 28.05.2015 року, у якій була дописана інша двійка і замість суми 5903 доларів США значилося 25903 доларів США. На другій стороні розписки на загальну суму 8036 доларів та 1000 євро не має її підписів і невідомо кому ці гроші передавала [PERSON] . Водночас, у позові остання посилалась на ті обставини, що сплатила увесь борг за будинок, однак ніби вона відмовилась продавати будинок за ціною 39100 доларів США. Внаслідок чого, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2019 року у справі №161/10477/18 частково задоволено позов [PERSON] до неї та вирішено стягнути 33939 доларів США та 1000 Євро авансу за неукладеним договором купівлі-продажу житлового будинку. Вказує, що через невиконання [PERSON] на себе зобов`язань та її обману, вона з родиною понесли значні фінансові збитки, оскільки були змушені брати кредити у фінансових установах та здавати майно у ломбард. Вважає, що ці обставини свідчать про те, що їх сім`я не отримували від [PERSON] коштів в розмірі 33939 доларів США та 1000 євро, інакше вони б могли погасити кредит у банку, добудувати незавершений будинок, не втратили б автомобіль, не здавали золото в ломбард. У зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на її користь 33939 доларів США та 1000 Євро, сплачені нею кошти в рамках виконавчого провадження №59332136 на день винесення рішення, 3% річних невиплаченого боргу за увесь період невиплати з 09.10.2015 року по 01.09.2018 року та інфляційні втрати в розмірі 401267,53 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Третя особа подала суду письмові пояснення та просила справу слухати у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано та сторонами не оспорюється, що між ними виникли правовідносини стосовно купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 0722884800:03:001:6540. Згідно ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 33 939 доларів США та 1000 Євро авансу за неукладеним договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та 64\~746,16 грн. на поліпшення майна (а.с. ). Рішенням Волинського апеляційного суду від 23.05.2019 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2019 року в частині стягнення судового збору скасовано. В решті рішення залишено без змін (а.с. ). Згідно постанови Верховного Суду від 27.04.2021 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на поліпшення майна скасовано. Передано справу № 161/10477/18 в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат на поліпшення майна на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року в нескасованій при апеляційному розгляді частині та постанову Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансу залишено без змін. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року та постанова Волинського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають (а.с. ). Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено (а.с. ). Тобто із наведеного слідує, що судовими рішеннями встановлені обставини справи стосовно правовідносин, які виникли між сторонами, тому вони доказуванню не підлягають. У зв`язку з чим заявлені вимоги щодо стягнення коштів з відповідача є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за даними вище судовими рішеннями встановлено факт несплати коштів саме стороною позивача за правовідносинами стосовно купівлі-продажу будинку. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed