Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

23 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1357. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З грудня 2019 року сторони припинили спільне проживання, у зв`язку з постійними сварками, що виникали через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і як наслідок цього, відсутності взаєморозуміння. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Спору щодо спільного майна та місця проживання дитини немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею і [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.27). З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 18 вересня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області,\~актовий запис\~№ 1357 (а.с. 3, 29). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З грудня 2019 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Майнового спору сторонами не заявлено. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи\~до уваги\~викладене,\~враховуючи,\~що сторони\~не мають\~наміру підтримувати\~шлюбні стосунки,\~підстав для\~надання строку\~на примирення\~немає,\~так як\~позивач наполягає\~на розірванні\~шлюбу між\~ними,\~суд вважає,\~що їх\~сім`я\~розпалась остаточно\~і поновлена\~бути не\~може,\~подальше збереження\~сім`ї суперечить\~інтересам сторін,\~а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають\~істотне значення,\~тому шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] \~слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved