Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У серпні 2021 року до суду звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що позивач перебував у шлюбі із [PERSON] , який було розірвано. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 19.04.20219 з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, 09.09.2020 він зареєстрував шлюб із [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON] , що свідчить про зміну його сімейного та матеріального стану. Також, [PERSON] мотивуючи свої вимоги позовної заяви, посилається на ті обставини, що проживає із сім`єю у сільській місцевості, не має постійного місця роботи та заробітку та на його утриманні перебуває дружина, яка в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, позивач не має ні рухомого, ні нерухомого майна. Вказані обставини свідчать, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей і сплати аліментів у розмірі за рішенням суду є неможливою. Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку всіх видів його доходу. Ухвалою судді від 14.09.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 21.10.2021, яке неодноразово було відкладене, останнього разу на 17.02.2022. У судовому засіданні позивач не з`явився, 16.11.2021 від позивача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 44). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 16.02.2021 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення (а.с. 61). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментівзадоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 28.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 13.12.2016 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.04.2019 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, судом встановлено, що 03.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В своєму позові [PERSON] зазначав, що не має постійного місця роботи та заробітку та на його утриманні перебуває дружина, яка в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до змісту статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Всупереч вказаним нормам закону [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, яке пов`язане з тим, що він проживає із сім`єю у сільській місцевості, не має постійного місця роботи, заробітку та на його утриманні перебуває дружина, яка в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А посилання позивача на ті обставини, що розмір аліментів необхідно зменшити у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed