Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 29542,90 грн. та додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, пов"язаними із розвитком здібностей дитини у розмірі 525 грн. щомісячно, посинаючи з 01.02.2022 року по 30.06.2022 року. Позов обгрунтовано тим, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно, а позивач не має змоги самостійно забезпечити дитину належним чином, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Ухвалою від 05.01.2022 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, 10.09.2005 між сторона було укладено шлюб, який у вересні 2008 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області, розірвано. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] .. Донька після розірвання шлюбу за домовленістю сторін післ розірвання шлюбу проживає разом зі своєю матір"ю. Крім того, за усною домовленістю між сторонами, з моменту розірвання шлюбу відповідач мав самостійно щомісячно перераховувати на картковий рахунок позивача аліментні платежі у розмірі 2000 грн. та приймати участь у додаткових витрат на дитину. Починаючи з 2019 року аліментні платежі перераховувались відповідачем нерегулярно, а з 2020 року перестав перераховувати. У серпні 2019 [PERSON] встановили діагноз-дистальний глибокий прикус та розпочато тривале платне лікування у лікаря-ортодонта. Як вбачається із довідки від 17.01.2020 №1 виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] вносились за лікування у лікаря ортодонта доньки [PERSON] кошти в розмір 49600 грн. Крім того, з метою розвитку та поглиблення математичних здібностей донька сторін з 2019 року відвідує платне навчання курсу математики. Вказане підтверджується укладеним на 2021/2022 договором про надання послуг з навчання №469 від 01.09.2021, відповідно до якого вартість навчання за один навчальний місяць складає 1050 грн., період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2022. Оплата навчання з 01.09.2021 по 31.01.2022 складає 4650,00 грн. і здійснена позивачем, що підтверджується квитанціями. За період з листопада 2020 по травень 2021 включно затрати по оплаті зазначених курсів склали 4200, 00 грн., що підтверджується квитанціями про оплату. 20.01.2022 було оплачено послугу з проходження пробного ЗНО з англійської мови у сім 317,90 грн., та з української мови та літератури у сумі 317,90 грн., що також підтверджується квитанціями. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Таким чином, враховуючи що батьки мають рівні обов`язки щодо дітей, у тому числі й щодо витрат на її розвиток, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрачених нею коштів, підтверджених документально, в розмірі 29542 грн 90 коп. При цьому суд враховує ту обставину, що позивач продовжує нести додаткові витрати на розвиток здібностей дитини щомісячно у розмірі 1050 грн 00 коп., а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягувати 525 грн 00 коп. щомісячно до моменту закінчення зазначених занять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За вказаних рішень, витрати у справі мають бути стягнуті з відповідача в дохід держави, пропорційно частці задоволених вимог, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову судом не вживались. К

Outcome: approved