Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Красилівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області (далі - Красилівський ВДВС) про зняття арешту майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 червня 1998 року вона є співвласником квартири [ADDRESS] . В ході розгляду Красилівським районним судом цивільної справи № 677/486/21 за позовом [PERSON] до Красилівського ВДВС у Хмельницькому районі про зняття арешту з майна, вона дізналася, що постановою державного виконавця ВДВС Красилівського РУЮ від 30 березня 2010 року № 8409160 щодо [PERSON] накладено арешт на належну їй вищезазначену квартиру і на підставі цієї постанови 09 листопада 2010 року Хмельницькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 10463255 зареєстровано відповідне обтяження на неї, а саме арешт. Згідно довідки відповідача від 20 серпня 2021 року № 20.10-20/17557 виконавчі документи про стягнення з [PERSON] будь-якого боргу на його виконанні станом на 20 серпня 2021 року не перебувають. Крім того, будь-яких виконавчих проваджень відносно неї на виконанні відповідача, постановою державного виконавця якого накладено вищезазначений арешт, не було та немає, а тому арешт накладений на її квартиру є незаконним та безпідставним. Інформації щодо виконавчих документів, на виконання яких накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно відповідач не надав, у знятті арешту відмовив та роз`яснив, що це можливо здійснити лише за відповідним рішенням суду. А тому, зважаючи на те, що арешт майна перешкоджає її права на вільне володіння та розпорядження нею просить зняти арешт з нерухомого майна. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву в якій просить позов задовольнити, справу слухати у її відсутності. Представник відповідача Красилівського ВДВС в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника ДВС, щодо позовних вимог покладається на думку суду. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). З врахуванням викладеного, наявність арешту на майно боржника можлива при наявності відповідних підстав, зокрема наявності рішення суду про стягнення заборгованості на виконанні або наявності постанови про стягнення виконавчого збору. Згідно довідки Красилівського ВДВС у Хмельницькому районі від 15 лютого 2022 року № 20.10-20/3479 виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у Красилівського ВДВС у Хмельницькому районі відсутні відкриті виконавчі документи, боржником за якими виступає [PERSON] . Враховуючи, що на час розгляду даної справи у Красилівського ВДВС у Хмельницькому районі відсутні будь-які виконавчі документи, за якими боржником являється [PERSON] , а тому й відсутні підстави для арешту належного їй майна. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для продовження обтяження на належне позивачу майно, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони (арешту) із належного йому нерухомого майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження ним, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved