Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

11.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9775 від 23.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. і за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваний виконавчий напис є передчасним, та таким, що вчинений з порушенням вимог закону. Так вона не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушень. Також вона посилається на те, що заборгованість не є безспірною, оскільки не погоджується з розрахунком такої заборгованості. Тому відбулося звернення до суду. 12.11.2021 року за заявою позивача зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованому в реєстрі за № 9775 від 23.09.2019 року, вчиненого приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" заборгованості в сумі 32503,31 грн. ( ВП № 60300955) 15.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказано, що нотаріусу було надано всі необхідні документи, які підтверджували безпірність заборгованості відповідача. Представник відповідача посилається на те, що боржникові надсилалася вимога про усунення порушень та довідка-розрахунок заборгованості, наполягає на правильності розрахунку заборгованості. Учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у справі подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином, у відзиві на позов просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, пояснень та відзиву до суду не надходило. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на які позивач у справі посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічевим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 9775 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в загальному розмірі 32503,31 грн. за період з 05.03.2019 року по 05.08.2019 року/а.с.8/. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60300955 від 11.10.2019 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 9775 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в загальному розмірі 32503,31 грн. В порядку виконання виконавчого напису було арештовано майно боржника/а.с.11,12/. Вирішуючи справу по суті суд аналізує наступні норми права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року) ? «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Однак, з огляду на надані відповідачем докази, судом не встановлено ту обставину, що боржник належним чином повідомлений про порушення ним зобов"язань перед стягувачем за кредитним договором та про зобов`язання погасити заборгованість у тому розмірі, який заявлений стягувачем. Так, представник відповідача у своєму відзиві посилається на те, що боржникові було надіслано вимогу про порушення кредитних зобов`язань, однак таку вимогу (її копію) суду не було надано. Також матеріали справи не містять належних та достатніх доказів отримання боржником такої вимоги. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів, наданих позивачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. За таких обставинслідує, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат встановлено наступне. Згідно до вимог ст. 141 КПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову ( 454 грн. ) та позовної заяви до суду (908 грн.) у загальному розмірі 1362 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved