Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

21 липня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , визначивши третьою особою - Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, із вимогами про позбавлення батьківських прав (а. с. 1-6). В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, у зв`язку з чим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року шлюб між ними розірвано. Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 21 вересня 2017 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду позивачці було видано виконавчий лист за яким державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Баздиревою С.В. відкрито виконавче провадження ВП № 55263301. У період часу з 21 вересня 2017 року по 01 лютого 2019 року відповідач сплатив позивачці аліменти у розмірі 32000 гривень, при цьому допустивши заборгованість у розмірі 63000 гривень. З 01 лютого 2019 року відповідач аліменти не сплачує взагалі. Відносно відповідача державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено низку постанов, зокрема: про тимчасове обмеження відповідача у користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасове обмеження у праві полювання; тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; накладено арешт на все майно боржника; оголошено у розшук майно боржника. Вказує, що разом з цим, відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, встановленого рішенням суду. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року вирішено змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, з 5000 гривень у твердій грошовій сумі на ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили. При цьому зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та одним із засновників ТОВ «Дніпроавтотранс 2011» й отримує дохід, як один із власників цього підприємства. Однак, не дивлячись на отримання доходу від зайняття підприємницькою діяльністю та доходу від частки в ТОВ «Дніпроавтотранс 2011», відповідач з 01 лютого 2019 року свідомо та злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Так, станом на 01 серпня 2021 року за відповідачем утворилися заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 147827 гривень 75 копійок, оскільки він не сплачує аліменти, вже понад 4 роки. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 164 КК України, за якою відкрито кримінальне провадження № 12020040680000932, однак відповідач і надалі продовжує ухилятися від сплати аліментів на утримання дитини. Відповідач жодним чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя , зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє застосуванню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиляння від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Разом з цим, позивачка стверджує, що жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з донькою. 27 грудня 2019 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Позивачка з дитиною та [PERSON] мешкають однією сім`єю. Дитина забезпечена всім необхідним, отримує необхідне харчування, медичний догляд, фізичний і духовний розвиток, гідне навчання та підготовку до самостійного життя. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки та повністю самоусунувся від її виконання, позивачка, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення її прав та законних інтересів, змушена звернутися до суду з вказаним позовом до відповідача, у зв`язку із чим прохає суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої доньки. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 16 годину 00 хвилин 29 вересня 2021 року (а. с. 41), копія якої надіслана учасникам справи 12 серпня 2021 року за вихідним № 19248/21-вих/2/204/1873/21 (а. с. 44). 05 листопада 2021 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто конверт, яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 52). 08 листопада 2021 року у судовому засіданні Органом опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] (а. с. 54-55). 08 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду замінено третю особу на її правонаступника - Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. Позивачка та її представник адвокат Голубніченко В.О. у судове засідання не з`явилися, надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що заявлені позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити (а. с. 77). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 75-76), будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не відомі. Представниця третьої особи Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради - Медведєва В.О., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позовну заяву підтримує в межах наданого висновку органу опіки та піклування (а. с. 79). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2009 року (а. с. 18). 15 червня 2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб, що зареєстрований 23 червня 2006 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 320, між позивачкою та відповідачем, розірвано (а. с. 17 та на звороті). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрована у кв. [ADDRESS] (а. с. 57). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 21 вересня 2017 року і до повноліття дитини (а. с. 19). На підставі вказаного рішення суду позивачці було видано виконавчий лист (а. с. 20), за яким державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Баздиревою С.В. 29 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 55263301. 27 червня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою. О.М. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про арешт майна боржника (відповідача) (а. с. 25 та на звороті). 27 червня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою. О.М. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а. с. 26 та на звороті). Також, 27 червня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою. О.М. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про становлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а. с. 27 та на звороті). 27 червня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою. О.М. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а. с. 28 та на звороті). Крім того, 27 червня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою. О.М. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а. с. 29 та на звороті). 17 жовтня 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мишкою А.В. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про розшук майна боржника (а. с. 30). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, встановленого рішенням суду. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, з 5000 гривень у твердій грошовій сумі на ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили (а. с. 21-22). 05 листопада 2019 року державними виконавцями Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мишкою А.В. у виконавчому провадженні ВП № 55263301 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а. с. 31). Відповідно до розрахунку заборгованості про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом № 204/5906/17 від 25 жовтня 2017 року, станом на 28 травня 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 73516 гривень 12 копійок (а. с. 32). Згідно з розрахунком заборгованості про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом № 204/5906/17 від 25 жовтня 2017 року, станом на 01 лютого 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 109948 гривень 78 копійок (а. с. 33). 28 лютого 2020 року Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно відповідача відкрито кримінальне провадження № 12020040680000392 за ч. 1 ст. 164 КК України (а. с. 35). 27 грудня 2019 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Чечелівського районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між позивачкою та [PERSON] , укладено шлюб, про що складено актовий запис № 1879, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 грудня 2019 року (а. с. 16). Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 18 жовтня 2021 року Органом опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради складено висновок № 53-р «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (а. с. 55 та на звороті). У висновку зазначено, що спеціалістами служби обстежені умови проживання дитини та з`ясовано, що матір`ю дитини створено всі належні умови для виховання, проживання, навчання та розвитку дитини. Відповідач, належним чином повідомлений, на засідання комісії не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до розрахунку заборгованості згідно з виконавчим листом № 204/5906/17 від 25 жовтня 2017 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, станом на 01 серпня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 147827 гривень 75 копійок. Враховуючи, що Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя, виходячи з інтересів дитини, у орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами ст. 5 СК України встановлено що, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Крім того, з аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України, вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, який затверджений розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 53-р від 18 жовтня 2021 року, останні вважали за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів (а. с. 55 та на звороті). Наведені обставини у своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 3 вказаної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до вимог ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. За таких обставин, враховуючи, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджуються всі факти, викладені у позові, а намагання всіх можливих інстанцій, які відповідають за благонадійність та належні умови проживання та забезпечення неповнолітніх дітей, не дали очікуваного результату через небажання відповідачки виправитись, у зв`язку із чим суд вважає, що такий виключний захід, як позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітніх дітей, є єдиним та вірним способом захисту як найкращих інтересів її неповнолітніх дітей. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачкою по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дитиною і будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Отже, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved