Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

09 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО НА ВСІ СТО" про припинення трудових відносин. В обґрунтування позову пояснив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто на всі сто" з 2008 року, де працював на посаді директора ТОВ «Авто на всі сто». Відповідний запис про позивача як про керівника підприємства внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Засновниками (учасниками) ТОВ «Авто на всі сто» на даний час є фізичні особи громадяни України: [PERSON] та [PERSON] . Позивач фактично припинив трудові відносини ще у 2012 році та подав заяву про звільнення. І весь цей час був впевнений, що його було звільнено. З того часу позивач жодного разу не отримував заробітну плату. Та при працевлаштуванні у 2021 році йому стало відомо, що і на сьогоднішній день запис про позивача як про керівника ТОВ «Авто на всі сто» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО НА ВСІ СТО", ЄДРПОУ 34810770, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України - з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 06 жовтня 2021 року провадження по справі відкрито. Згідно п. 2 ч. 1 ст.274ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин. Згідно з приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності дост. 279 ЦПК України« Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО НА ВСІ СТО" до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справ та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , перебував у трудових відносинах з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто на всі сто" з 2008 року, де працював на посаді директора ТОВ «Авто на всі сто». Відповідний запис про позивача як про керівника підприємства внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ( а.с. 9- 12 ) . Засновниками (учасниками) ТОВ «Авто на всі сто» на даний час є фізичні особи громадяни України: [PERSON] та [PERSON] . Зі слів позивача він фактично припинив трудові відносини ще у 2012 році та подав заяву про звільнення. І весь цей час був впевнений, що його було звільнено. Та при працевлаштуванні у 2021 році йому стало відомо, що і на сьогоднішній день запис про позивача як про керівника ТОВ «Авто на всі сто» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Так як, позивач напевно подавав заяву про звільнення в одному примірнику, то її копії в нього не зберіглося. У зв`язку з чим позивач був вимушений 06 травня 2021 року знову направити заяву про звільнення відповідачу. Позивач заяву про звільнення направив поштою. Відповідно до довідки з офіційного сайту Укрпошта 11.06.2021 року відправлення повернуто за зворотною адресою у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання ( а.с. 13-17 - заява, опис, інформація про поштове вручення ). Крім того, одночасно із відправленням заяви про звільнення за власним бажанням позивач надіслав засновникам Повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «Авто на всі сто» на 15 травня 2021 року з порядком: звільнення з посади директора (далі- Повідомлення). Відповідно до довідок з офіційного сайту Укрпошта учасник [PERSON] отримала Повідомлення 11.05.2021 року, Повідомлення, яке було надіслано учаснику [PERSON] 10.06.2021 року було повернуто за зворотною адресою, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання ( а.с. 18-25 ) . Повідомлення учасникам ТОВ «АВТО НА ВСІ СТО» було надіслано більш ніж за місяць, та учасники ТОВ на позачергові загальні збори не з`явилися. У зв`язку з чим директором ТОВ «АВТО НА ВСІ СТО» було складено Акт про відсутність учасників товариства на зборах ( а.с. 26 ) . Відповідно до положень чинного законодавства ТОВ «Авто на всі сто» прийняття рішення про звільнення із посади директора відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Вимушена бездіяльність учасників товариства, щодо вирішення питання про звільнення позивача, як директора товариства, є порушенням його трудових прав на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд. Разом з тим, невиконання учасників відповідача своїх зобов`язань скликати загальні збори учасників товариства для прийняття рішення щодо звільнення директора за власним бажанням, унеможливлює реалізацію права позивача на звільнення з роботи належним чином, що, як похідне від звільнення, впливає на внесення до публічного державного реєстру юридичних осіб, відомостей про припинення повноважень позивача як директора товариства. Тобто, фактично ТОВ «АВТО НА ВСІ СТО» є товариством, яке припинило свою діяльність і його учасники про нього не піклуються і їм не цікаво, яким чином позивач повинен звільнитися з посади директора, обов`язки якого він не виконує фактично з 2012 року. Позивач з 2012 року не має доступу ні до печатки підприємства ні до документації підприємства. Позивач в досудовому порядку зробив все можливе щоб звільнитися з посади, та до звільнення ці дії не призвели, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду із цією позовною заявою. Згідно з частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК України керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року N 14-рп/2004, від 16.10.2007 року N 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до державного реєстру юридичних осіб, а тому вимога про виключення запису з державного реєстру про [PERSON] , як керівника ТОВ «Авто на всі сто», є такою, що відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України , відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, надіслання заяви про звільнення на юридичну адресу відповідача, а відтак його попередження про звільнення, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. У випадку відсутності рішення засновника товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість скликати збори, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права на працю особа має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання припиненими трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО НА ВСІ СТО" у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Outcome: approved