Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, в якому зареєстрований [PERSON] , але він фактично за місцем реєстрації не проживає з 2017 року, що можуть підтвердити свідки, комунальні послуги та інших витрат по утриманню будинку не сплачує, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у будинку не було, тому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти позову заперечує, оскільки йому ніде зареєструвати місце проживання. Представник виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку від 20.02.2009, на підтвердження чого надана копія договору дарування з відміткою про реєстрацію житлового будинку у КП «Чугуївське МБТІ» та Витяг з Державного реєстру правочинів від 20.02.2009 (а.с. 7-9). Згідно довідки від 08.10.2020, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] і разом з нею зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який фактично за даною адресою не проживає з вересня 2017 року (а.с. 10). Згідно наданої копії рішення Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 636/2753/17 від 12.10.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12, 13). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у позові, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи, судовий збір підлягає стягнення з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового розміру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (2270,00 грн.*0,4 = 908,00 грн.). Дана позовна заява містить вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 908,00 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved