Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду в поряду окремого провадження з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила суд встановити факт, що договір купівлі-продажу квартири від 10.02.2003 року , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. за № 264 на ім`я [PERSON] [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), народилася [INFO] в м.Сухумі, Абхазія. Свідоцтво про народження заявниці складене російською мовою, де її по-батькові зазначене як « [PERSON] ». У 1991 році заявниця проживала в України, де отримана паспорт громадянина України, в якому її по батькові було записано як « [PERSON] ». 10.02.2003 року заявниця придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . У 2004 році проходив обмін паспортів і [INFO] [PERSON] отримала новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де по-батькові заявниці записане як « [PERSON] ». На вказані зміни позивач одразу уваги не звернула, проте в подальшому, коли у неї виникла необхідність квартиру продати, то нотаріус повідомила, що через відмінність по батькові угоду укласти неможливо. З тих же підстав позивач не змогла отримати кредит. В Українському бюро лінгвістичних експертиз заявниця отримала висновок, який підтверджує, що українськи записи імені та по-батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. Встановлення факту належності позивачу правовстановлюючого документу необхідне для реалізації права заявниці на розпорядження належним їй майном. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 15.11.2021 року. Ухвало суду від 30.12.2021 року судом витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коссе Людмили Миколаївни (м. Харків, 61057, вул. Пушкінська, 22) копію договору купівлі-продажу квартири на ім`я [PERSON] , [INFO] , від 10.02.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М., зареєстрований за № 264, з копіями усіх документів, які знаходяться у нотаріальній справі щодо даного договору. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали. За результатом розгляду заяви про встановлення факу, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає\~справи про\~встановлення факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Матеріали справи свідчать про те, що 10 лютого 2003 року був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. за № 264. Право власності на квартиру [ADDRESS] набула на підставі вказаного договору [PERSON] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Дане свідоцтво про народження складене російською мовою, де по батькові зазначене як « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] уклали шлюб 26.09.2002 року (а.с. 10). Українським бюро лінгвістичних експертиз на запит [PERSON] від 04.11.2021 року виготовлено експертний висновок № 056/1244-п/2, згідно якому офіційно-документальною українською формою аналізованого особового імені є ДАВИД, похідна жіноча форма імені по батькові [PERSON] . Субнормативний український запис [PERSON] утворений від просторічного варіанта зазначеного імені ДАВИД та графічно відтворює просторічну вимову цього імені по батькові. Субнормативний український запис [PERSON] виник внаслідок використання при його утворенні російської словотвірної моделі та через посередництво відповідно російського запису (рос. [PERSON] ). Таке орфографічне розподіблення записів імені по батькові в документах однієї родини як наслідок міжмовних перетворень є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. З урахуванням зазначеного українськи записи імені по батькові [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) і [PERSON] (договір купівлі-продажу квартири, запис [PERSON] )у документах, наданих для експертизи, є іденттичним. Необхідно відмітити, що Державне підприємство «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» створене відповідно до постанови Бюро Президії НАН України № 340 від 29 грудня 2004 р. Його діяльність скерована на розв`язання спірних питань, що виникають у сфері офіційно-ділового функціонування української мови, а також інших мов у правовому полі України. Державне підприємство «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» є суб`єктом науково-дослідної, експертної, та видавничої діяльності і діє відповідно до Конституції України, Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність та Закону України Про наукову і науково-технічну експертизу. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на розпорядження належним їй майном. Суд приходить до висновку, кожна особа має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт належності правовстановлюючого документу заявнику стверджується співпадіннями інших особистих даних зазначених у ому документі та інших документах заявника, а саме паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб тощо, які додані до матеріалів справи та в яких збігається ім`я, по батькові дата, місяць та рік народження заявника, реєстраційний номер облікової картки платника податків, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Досліджені під час розгляду справи письмові докази дають підстави встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: факт, що договір купівлі-продажу квартири від 10.02.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 264 на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] івні, [INFO] . Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved