Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 16.10.1997 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне життя не склалося через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем одне одного. Протягом п`яти років вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не підтримують шлюбні стосунки. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Строк на примирення не потрібен, він не має наміру відновлювати сім`ю. Ухвалою суду від 04.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 04.11.2021 року провадження в даній цивільній справі було зупинено для примирення подружжя. Ухвалою суду від 10.02.2022 року поновлено провадження у справі. Позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив розірвати шлюб, зазначив, що строк на примирення не дав результатів. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи. Заперечень проти позову не надала. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.10.1997 року Кримківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.10.1997 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На розірвання шлюбу в органах РАЦСу відповідачка не погоджується. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " [PERSON] ", оскільки нею не подано заяви про відновлення дошлюбного прізвища. Позивачем про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved