Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

20.12.2021 заявник звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту спільного проживання, яку було передано у провадження судді Романенко О.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021. В своїй заяві заявник просить суд, встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1993 року по день смерті [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Документи, що підтверджують родинні зв`язки не збереглися. Після смерті останнього відкрилася спадщина, заповіт складений не був, тому заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Заявою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. У судове засідання, призначене на 09.02.2022 з`явилися: заявник, його представник адвокат Чуй А.І. та свідок [PERSON] 08.02.2022 заінтересована особа - Решетилівська міська рада Полтавської області подала до суду клопотання у якому викладено прохання проводити розгляд справи за їх відсутності. Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заявник додатково пояснив, що [PERSON] був його вітчимом, спочатку вони проживали в Таджикистані, а з 1991 року переїхали до України та проживали в [ADDRESS] . Із вітчимом у нього були гарні відносини, весь час проживали разом, вели спільне господарство. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника та свідка, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.В. №1302/02-31 від 03.12.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів спільного проживання однією сім`єю із спадкоємцем більше 5 років до дня його смерті (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.03.1994, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на прави спільної приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї6 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). З копії виписки з погосподарської книги №26 Жовтневої сільської ради за 2001-2005 роки села Жовтневе вул.Жовтнева, виданої виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області, головою домогосподарства є [PERSON] , [INFO] , інші члени господарства: [PERSON] дружина, [INFO] , [PERSON] син, [INFO] , [PERSON] дочка, [INFO] , [PERSON] батько, [INFO] , який помер [INFO] (а.с.10). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що добре знає родину [PERSON] . З 1993 року він із своєю сім`єю проживає в с.Покровське (стара назва Жовтневе) Полтавської області. Заявник піклувався про [PERSON] , називав його своїм батьком. Весь час, до моменту смерті [PERSON] , проживали разом за вказаною адресою та вели спільне господарство. Заявником та його представником адвокатом Чуєм А.І. у судовому засіданні зазначено, що на фототаблицях, наявних в матеріалах справи (а.с.14-15), на верхньому фото (а.с.14) зображений [PERSON] - вітчим (зліва), заяник (посередині) та [PERSON] мати (зправа). На інших спільних фото також зображені [PERSON] та заявник [PERSON] . Згідно ч.3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином,\~статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, а спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до положень ст.ст.13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст.82 ч.1 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи, на які посилається заявник та його представник, підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи та поясненнями свідка, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви [PERSON] та встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1993 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved