Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

13 жовтня 2021 року позивач Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог» зазначив, що 16 травня 2018 року між КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі за тестом - КП «МТТУ») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено договір № 323 на професійно-технічне навчання професії «Водій трамвая». Згідно договору позивач зобов`язаний здійснити професійну підготовку відповідача професії «Водій трамвая» за їх рахунок, а відповідач зобов`язаний після закінчення навчання відпрацювати на посаді водія трамвая 3 роки. 04 травня 2018 року [PERSON] надала до КП «МТТУ» заяву про зарахування її на курси підготовки професії «Водій трамвая». Відповідно до п.4.2 Договору № 323 від 16 травня 2018 року на професійно-технічне навчання професії водій трамваю, у випадку відмови від робочого місця, що надане підприємством після закінчення курсів, слухач курсів відшкодовує одноразово одним платежем суму, яка була витрачена підприємством на навчання у відповідності до кошториса витрат на професійно-технічне навчання професії у розмірі 37411,94 гривень. Наказом № 1153 від 14 листопада 2018 року [PERSON] була відрахована з курсів підготовки професії «Водій трамвая» у зв`язку із закінченням навчання і отриманням водійського посвідчення категорії «Трамвай» та була направлена до відділу кадрів КП «МТТУ» для подальшого працевлаштування у відповідності до умов договору № 323 на професійно-технічне навчання професії водій трамвая. 15 листопада 2018 року відповідачка подала до КП «МТТУ» заяву про прийняття її на роботу на посаду водія трамвая 3 класу. Наказом № 319 л від 15 листопада 2018 року відповідачка була прийнята на роботу на посаду водія трамвая 3 класу з 16 листопада 2018 року. 19 липня 2021 року [PERSON] подала заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом № 237л від 21 липня 2021 року вона була звільнена за угодою сторін п.1 ст.36 КЗ пП України. 21 липня 2021 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір № 305 про відшкодування витрат за договором на професійно-технічне навчання № 323 від 16 травня 2018 року, яким передбачено, що відшкодуванню підлягає сума 14\~964,78 гривень. На виконання умов договору відповідачка сплатила частину коштів у сумі 200 гривень у липні 2021 року. Після чого вносити кошти щомісяця згідно умов договору та графіком відшкодування витрат перестала. Просить стягнути з відповідачки на користь КП «МТТУ» збитки за договором на професійно-технічне навчання професії водія у сумі 14764,75 гривень та судовий збір в сумі 2270 гривень. На розгляд справи представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи підтверджено, що 16 травня 2018 року між КП «МТТУ» та [PERSON] укладено договір № 323 на професійно-технічне навчання професії «Водій трамвая». Відповідно до п.3.3.5 цього договору відповідачка зобов`язалася після закінчення навчання відпрацювати по отриманій професії на підприємстві на посаді водія трамвая 3 роки. Початком перебігу цього строку вважається перший день самостійної роботи на посаді водія трамвая на підприємстві. На підставі особистої заяви 04 травня 2018 року [PERSON] зараховано до складу учбової групи курсового професійно-технічного навчання професії «Водій трамвая». Згідно п.4.1 Договору у разі відрахування учня курсів з ініціативи підприємства або за його особистою заявою, він зобов`язаний відшкодувати Підприємству одноразово одним платежем в день відрахування суму, яка витрачена на навчання, відповідно до кошторису витрат на професійно-технічне навчання, у розмірі пропорційному часу навчання. Наказом № 319 л від 15 листопада 2018 року [PERSON] прийнята на роботу на посаду водія трамвая 3 класу з 16 листопада 2018 року. 19 липня 2021 року [PERSON] подала заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом № 237л від 21 липня 2021 року [PERSON] звільнена за угодою сторін п.1 ст.36 КЗ пП України. 21 липня 2021 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір № 305 про відшкодування витрат за договором на професійно-технічне навчання № 323 від 16 травня 2018 року, яким передбачено, що відшкодуванню підлягає сума 14\~964,78 гривень. На виконання умов договору у липні 2021 року [PERSON] сплатила частину коштів у сумі 200 гривень. Після чого вносити кошти щомісяця згідно умов договору та графіком відшкодування витрат перестала. Згідно частини 1ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч.1ст.526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Пункт 4 ч.1ст.611\~ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1ст.614 ЦК). Згідно зі ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Враховуючи, що відповідачка зобов`язання за договором не виконала та не відшкодувала витрати, які були понесені на її навчання, суд приходить до висновку що позовні вимоги КП «МТТУ» до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн., то у порядку передбаченомуст.141\~ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved