Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач [PERSON] . З червня 2017 року вона спільно з відповідачем не проживає. Батько на сьогодні дитиною взагалі не опікується, матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та недостатньо. Дитина має хронічне захворювання: хронічний цистит та гідрокаліоз нирок, у зв`язку з чим потребує постійного медичного огляду, проведення безліч лабораторних обстежень, аналізів та постійного прийому ліків. За її підрахунком щомісячні витрати на утримання дитини складають понад 10000,00 грн., а саме: витрати на навчання - 270,00 грн.; витрати на харчування 8000,00 грн.; витрати на одяг, взуття - 1000,00 грн.; благодійні внески до фонду сприяння діяльності навчального закладу (школи) 200,00 грн., додаткові внески до школи, шкільні підручники, зошити, харчування в школі - 1600,00 грн.; витрати на канцтовари, книги - 500,00 грн.; витрати на засоби особистої гігієни 300,00 грн.; витрати на лікування - 1000,00 грн.; витрати на комп`ютерну техніку, телефон, меблі інше приладдя - -1000,00 грн. Крім того, вона несе витрати на комунальні послуги, організацію відпочинку дитини тощо. Відповідач неофіційно займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід приблизно 30000,00 грн. На підставі зазначеного просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 6000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи та проведення судового засідання. Сторонам у справі надано строк на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив. Ухвалою суду від 21.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Забаріна А.Ф., витребувано з ГУ ДПС у Запорізькій області інформація про доходи відповідача [PERSON] 17.01.2022 року до суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] , у якому відповідач визнав позовні вимоги позивача частково. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову вказує на те, що він постійно опікується своєю дитиною і надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, розмір якої узгоджує з позивачем. Він наразі проживає в м. Києві, має цивільну дружину. Разом з нею винаймає квартиру в м. Києві, сплачує орендну плату у розмірі 5000,00 грн. Крім того, він має на утриманні літніх батьків. -пенсіонерів. Постійної роботи він не має, підробляє баристою та сантехніком його середньомісячний дохід становить близько 6000,00 грн., які він витрачає на найнеобхідніші потреби. Через скрутне матеріальне становище йому доводиться користуватися кредитними коштами. Має заборгованість по кредитам у розмірі 95000,00 грн. Зауважує на тому, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження витрат у 10000,00 грн., які, як вказує позивач, вона несе на утримання дитини. Просив стягнути з нього аліменти у розмірі 2000,00 грн. 28.01.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому вона зазначає, що надані нею чеки підтверджують її витрати на утримання дитини, які були понесені нею до її звернення до суду. Крім того вказує на те, що дитина має хронічне захворювання і потребує постійного медичного обстеження та лікування. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 6000,00 грн., оскільки є власником кав`ярні, має дохід більш ніж 30000,00 грн. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд встановив таке. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ч.1, ч.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За приписами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Дитина фактично проживає з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.19-20). Позивачка [PERSON] працює оператором ТОВ «Сільпо-Фуд», отримуючи середньому дохід у розмірі 9000,00 грн. на місяць ( а.с.34). Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів від 09.02.2022 р. №0801-2022-0000187\~інформація за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року про доходи [PERSON] відсутня. Разом з цим відповідач зазначив, що він проживає в м. Київ і неофіційно підробляє баристою і сантехніком, має дохід в середньому на місць 6000,00 грн. Дитина [PERSON] навчається у 2 класі ЗОШ №16 з поглибленим вивченням іноземних мов (а.с.37). З наданих позивачем медичних довідок встановлено, що дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря нефролога з діагнозом «Хронічний цистит» ( а.с.42-53), у зв`язку із чим неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши надані позивачем на підтвердження заявленого нею розміру аліментів докази, суд приходить до висновку, що надані нею чеки на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, інших товарів, не підтверджують безсумнівно, що ці витрати були здійснені виключно на потреби дитини. Позивачем взагалі не обґрунтовано і не надано належних доказів на підтвердження необхідності щомісячних витрат на придбання підручників, канцтоварів, книг, додаткових внесків до школи, витрат на комп`ютерну техніку, телефону, меблів, іншого приладдя, які за підрахунком позивача становлять більше 3000,00 грн. Посилання [PERSON] на перебування дитини на диспансерному обліку у нефролога і несення у зв`язку із цим певних витрат на лікування, а також необхідність придбання додаткових навчальних матеріалів ( інтегрованих навчальних посібників) не може бути прийнято до уваги під час визначення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки такі витрати відносяться до додаткових, стягнення яких передбачено ст. 185 СК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надало належних доказів на обґрунтування заявленого нею розміру аліментів на утримання дитини щомісячно в розмірі 6000 грн. та можливості відповідача здійснювати такі виплати. Суд також не приймає доводи відповідача щодо перебування на його утриманні батьків, оскільки жодних доказів відповідачем на підтвердження цього суду не надано. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 січня 2022 року становить 2618,00 грн., він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальний стан відповідача, а також те, що він не має інших утриманців, а тому з урахуванням інтересів малолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7\~Сімейного кодексу України, з урахуванням норм ст. 182 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з\~ 02.12.2021 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial