Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, в якому просять визнати право власності в рівних частках (по 1/2 частці) на самочинне будівництво, а саме: на житловий будинок загальною площею - 51,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, допоміжною площею - 20,0 кв.м., який складається з: житлового у будинку літ.«А» у складі приміщень: 1-коридор; 2- житлова кімната; 3-кухня; 4-туалет, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,006 га, кадастровий номер 5110300000:01:003:0044, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 28.01.2021 року №48-VIIІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » та Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 898491, виданого 28.12.2005 року Білгород-Дністровським міським відділом земельних ресурсів Одеської області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2021 року №262342783 право власності на 1/2 частки вказаної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] .. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2021 року №262343660 право власності на 1/2 частки вказаної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] .. На вказаній земельній ділянці, яка належить позивачам на праві власності, розташована будівля магазину загальною площею - 51,4 кв.м., яка розташований за адресою: [ADDRESS] , яка також належить позивачам на праві власності на підставі договору дарування від 25.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 7813 (нотаріальний бланк серії ВВО № 870865), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2021 року №272137938. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, а саме на вказану будівлю магазину, яка розташована на належній позивачам земельній ділянці, проведена також за позивачами, що також вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2021 року №272137938. Так, упродовж квітня - серпня 2014 року позивачами проведені самочинні будівельні роботи, а саме: реконструкція зазначеної будівлі магазину, яка розташований на вказаній земельній ділянці, в житловий будинок. Зазначений факт підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка отримана відділом ДАБК Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради 25.06.2021 року №186, яка в подальшому не була зареєстрована зазначеним органом державного архітектурно-будівельного контролю. Внаслідок проведення самовільних будівельних робіт шляхом реконструкції зазначеної будівлі магазину створено житловий будинок. Після проведених самочинних будівельних робіт належного позивачам об`єкту нерухомого майна на належній їм земельній ділянці, створений в ході реконструкції житловий будинок загальною площею - 51,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, допоміжною площею - 20,0 кв.м. складається з: житлового у будинку літ. «А» у складі приміщень: 1-коридо; 2- житлова кімната; 3-кухня; 4-туалет, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлено 16.05.2021 року ФОП [PERSON] . Однак, згідно актів цивільного законодавства позивачі не мають змоги набути право власності на зазначений об`єкт нерухомості по відношенню до якого було проведене самочинне будівництво у вигляді реконструкції. Як вбачається з листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 06.07.2021 року №187 зважаючи на те, що проведена реконструкція на об`єкт, який зазначено у вищевказаній Декларації, не розповсюджується процедура, яка встановлена Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року №158. Від так, проведені будівельні роботи з реконструкції є самочинними. З наведених правовстановлюючих документів на належну позивачам земельну ділянку, а також вказаних матеріалів та документів, що були складені органом державного архітектурно-будівельного контролю, вбачається, що самочинне будівництво проведено на належній позивачам земельній ділянці, зазначене самочинне будівництво, що вбачається із наведених вище матеріалів та документів контролюючого органу, не порушують права будь-якої іншої особи, а відтак в порядку ч.5 ст.376 ЦК України є підстави для визнання за позивачами права власності на зазначене самочинне будівництво в рівних частках. Також, із вказаного листа відділу ДАБК не вбачається, що органом державного архітектурно-будівельного контролю були виявлені істотні порушення вимог містобудівного законодавства. З огляду на викладене, позивачі вважають, що в судовому порядку за ними може бути визнано право власності на самочинне будівництво, а саме: на житловий будинок загальною площею - 51,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, допоміжною площею - 20,0 кв.м. складається з: житлового у будинку літ. «А» у складі приміщень: 1-коридо; 2- житлова кімната; 3-кухня; 4-туалет, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рух справи у суді 30.09.2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання право власності на самочинне будівництво. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання право власності на самочинне будівництво, передані на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімової Н.Д.. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку з задоволенням заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Васильєва Павла Олеговича про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімової Наталі Дмитрівни від розгляду цивільної справи №495/8227/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання право власності на самочинне будівництво, згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №16 від 02.02.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа №495/8227/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання право власності на самочинне будівництво, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О.. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2022 року цивільна справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачі та представник позивача у підготовче судове засідання не зявились, але надали клопотання про розгляд справ у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Представник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради у підготовче судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява з якої вбачається, що у позивачів є законні підстави для визнання за ними права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, тобто представник відповідача позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розгляд справи провести у відсутність представника. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст.13, 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд виходить з такого. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] є власниками земельної ділянки площею 0,006 га, кадастровий номер 5110300000:01:003:0044, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 28.01.2021 року №48-VIIІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] » та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №898491, виданий Білгород-Дністровським міським відділом земельних ресурсів Одеської області 28.12.2005 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2021 року №262342783 право власності на 1/2 частки вказаної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] .. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2021 року №262343660 право власності на 1/2 частки вказаної земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] .. На вказаній земельній ділянці, яка належить позивачам на праві власності, розташована будівля магазину загальною площею - 51,4 кв.м., яка також належить позивачам на праві власності на підставі договору дарування від 25.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №7813 (нотаріальний бланк серії ВВО №870865), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2021 року №272137938. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на вказану будівлю магазину, яка розташована на належній позивачам земельній ділянці, проведена також за позивачами [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2021 року №272137938. Упродовж квітня - серпня 2014 року позивачами проведені самочинні будівельні роботи, а саме: реконструкція зазначеної будівлі магазину, яка розташована на вказаній земельній ділянці, в житловий будинок. Вказаний факт підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка отримана відділом державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 25.06.2021 року №186, яка в подальшому не була зареєстрована зазначеним органом державного архітектурно-будівельного контролю. Внаслідок проведення самовільних будівельних робіт шляхом реконструкції зазначеної будівлі магазину створено житловий будинок. Після проведених самочинних будівельних робіт належного позивачам об`єкту нерухомого майна на належній їм земельній ділянці, створений в ході реконструкції житловий будинок загальною площею - 51,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, допоміжною площею - 20,0 кв.м. складається з: житлового у будинку літ. «А» у складі приміщень: 1-коридо; 2- житлова кімната; 3-кухня; 4-туалет, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений ФОП [PERSON] 16.05.2021 року. Проте, згідно актів цивільного законодавства позивачі не мають змоги набути право власності на зазначений об`єкт нерухомості по відношенню до якого було проведене самочинне будівництво у вигляді реконструкції. Як вбачається з листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 06.07.2021 року №187 зважаючи на те, що, проведена реконструкція на об`єкт, який зазначено у Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не розповсюджується процедура, яка встановлена Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року №158. Від так, проведені будівельні роботи з реконструкції є самочинними. З наведених правовстановлюючих документів на належну позивачам земельну ділянку, а також матеріалів та документів, що були складені органом державного архітектурно-будівельного контролю, вбачається, що самочинне будівництво проведено на належній позивачам земельній ділянці, самочинне будівництво права будь-яких інших осіб не порушує, крім того, не вбачається, істотних порушень вимог містобудівного законодавства. Статтею 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, слід виходити з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідно ст.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Відповідно до ч. 2ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Висновки за результатами розгляду справи За таких обставин, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо будівництво не порушує права інших осіб та при будівництві були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні, протипожежні та екологічні норми, а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивачів є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved