Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Адвокат Кохана О.О. в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] , пов`язаних з оплатою її навчання, - в розмірі 2\~875 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5248/16-ц розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2016р. і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення про стягнення аліментів відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочок виключно в тому розмірі як визначено рішенням суду, тобто щомісячно по 750 грн. на дитину, добровільно збільшити розмір аліментів не бажає, участі у додаткових витратах на дітей не приймає, незважаючи на вік дітей 14 років та 18 років відповідно, збільшення вартості рівня життя, засобів гігієни, продуктів харчування, витрат на навчання. Не приймає відповідач і участі у витратах на лікування, відпочинок та оздоровлення дітей. Також покликається на те, що дочка сторін [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу судинної дистонії по кардіональному типу з 08.02.2021р., така навчається в 9 класі Поповицького навчально-виховного комплексу Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, а дочка сторін Анастасія є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ МВС України. Стверджує, що відповідач є працевлаштований, отримує заробітну плату, є фізично здоровим, інших дітей на утриманні немає. З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання дочки [PERSON] , розцінюючи такі як додаткові витрати на дитину та мотивуючи зобов`язання відповідача брати участь у таких витратах положеннями ст.185 СК України, яка регулює «Участь батьків у додаткових витратах на дитину». Відповідач [PERSON] \~скерував на\~адресу суду\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~просить відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог,\~пред`явлених позивачкою\~ [PERSON] \~з наступних\~підстав: він (відповідач) вчасно сплачував аліменти на утримання дітей, незважаючи на його мінімальний дохід; позивачка не намагалась досягнути з ним будь-якої домовленості щодо сплати аліментів; розмір його посадового окладу становить 3\~938, 75 грн., що підтверджується відповідними довідками, виданими КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат»; будь-якого іншого доходу він (відповідач) не отримує; обов`язок утримувати дитину рівною мірою є обов`язком як батька, так і матері; на даний час він (відповідач) утримує свою матір [PERSON] , 1956р.н., яка є особою похилого віку та пенсіонером; вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів у розмірі по 2000 грн. щомісячно не підтверджені відповідними доказами; позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (дочки [PERSON] ) в розмірі 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання, не підлягає до задоволення з тих підстав, що такі витрати не є витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України; позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили необхідність платного навчання їхньої дочки при можливості проходження навчання у державних закладах навчання, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, не погодила вибору навчального закладу з ним (відповідачем.) Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.07.2021р. відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2021р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Голубінки Л.В. про витребування доказів, зокрема про витребування з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) відомостей про місце праці та розмір доходу за 2020р. та 2021р. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] . Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 08.02.2022р. прийнято відмову представника позивачки [PERSON] адвоката Коханої О.О. від частини позовних вимог, а саме: - про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою 23-річного віку; провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, в частині позовних вимог: - про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - закрито. \~ Представник позивачки [PERSON] адвокат Кохана О.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Вважає, що розмір аліментів в сумі по 750 грн. щомісячно є недостатнім для забезпеченні потреб дитини сторін дочки [PERSON] , якій вже виповнилося 15 років та яка перебуває на диспансерному обліку. Крім того, вказала, що на момент ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів відповідач не був працевлаштований, відтак з цього часу змінилося його майнове становище в бік покращення. Також підтримала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, зокрема 2875 грн. як компенсацію фактично понесених грошових коштів, пов`язаних з оплатою навчання дочки [PERSON] в Львівському державному університеті внутрішніх справ. Представник відповідача [PERSON] адвокат Голубінка Л.В. заперечила щодо задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] , пов`язаних з оплатою її навчання, - в розмірі 2\~875 грн. з підстав, що викладені стороною відповідача у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5248/16-ц. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.01.2017р. у цивільній справі №570/5612/16-ц ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.11.2016р. і до досягнення дітьми повноліття. Дитина сторін дочка [PERSON] , [INFO] , - досягнула повноліття. Неповнолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, позивачкою [PERSON] , яка несе витрати на її утримання. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З правового аналізу норм, передбачених ст.ст. 183, 184, 192 СК України вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, сторона позивача в позовній заяві як на підставу такої зміни відповідно до ст.ст.182, 183, 192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища одержувача аліментів, збільшення витрат на утримання дитини. Крім того, під час розгляду справи сторона позивача просила врахувати підставою зміни розміру аліментів - зміну матеріального становища платника аліментів, який з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів працевлаштувався та став отримувати регулярний дохід. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Таким чином, при вирішенні даного спору в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 20.01.2017р. покращилося майнове становище платника аліментів відповідача [PERSON] який працевлаштувався в КЗ ЛОР «Поповицький психоневрологічний інтернат», де такий регулярно отримує заробітну плату. Також, погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів [PERSON] , так як зросли її витрати на утримання дитини. Крім того, у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а дитина підростає та потребують у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд враховує те, що відповідач [PERSON] є фізично здоровою особою працездатного віку та що такий немає на утриманні інших дітей. При вирішенні даного спору між сторонами суд не приймає до уваги покликання сторони відповідача в тій частині, що відповідач [PERSON] має на утриманні матір [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] є пенсіонером, відтак така регулярно отримує пенсію, доказів непрацездатності [PERSON] суду не надано. Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно становить: з 01.01.2022р. 2618 грн., з 01.07.2022р. 2744 грн., а з 01.12.2022р. 2833 грн. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів у суду. За таких умов, незначну за розміром протягом тривалого часу фактичну матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст.82 ч.3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб,

Outcome: partial