Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку з квартири позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником спірної квартири. Відповідач її невістка, після реєстрації у спірній квартирі покинула родину та понад рік не проживає за вказаною адресою. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Однак, конверт, який був скерований відповідачу за місцем реєстрації її проживання, повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання. У зв`язку із наведеним на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення, яким суд повідомив відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України. Ухвалою суду від 24.01.2022 року строк розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін на термін не більше двадцяти днів з дня розміщення оголошення про виклик на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова. У вказаний строк відповідач не подала суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомила. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178\~та ч.5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Власник згідно\~ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.10.2003 р. /а.с.13/ Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.12/. Як вбачається із матеріалів справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1969 року народження /власник/ та [PERSON] , 1989 року народження, що підтверджується копією будинкової книги /а.с.14-16/, довідкою ЛКП «Сигнівка» /а.с.18/ та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області /а.с.22/. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України. Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Статтею 405 ЦК України\~визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, стверджується актами, складеним комісією ЛКП «Сигнівка» від 05 квітня 2021 року, 01.07.2021 року, 10.08.2021 року та 08.09.2021 року, згідно яких у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , 1989 року народження, зареєстрована, але не проживає з вересня 2020 року та зі слів заявниці особистих речей у квартирі [PERSON] немає, що підтвердили також сусіди /а.с.4 -7/. Відтак, з аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад один рік, не надала суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даній квартирі чинили їй перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що вона цікавиться спірним житлом та несе витрати з утримання квартири за себе, а тому відповідача, слід визнати такою, що втратила право користування спірним житлом. Водночас, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відтак, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між особою та відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оцінюючи\~зібрані\~по справі\~докази в\~їх\~сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню. Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial