Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] (далі - Спадкодавець), власних дітей та інших спадкоємців у якого немає. Батьками Позивача та Спадкодавця були [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище матері - [PERSON] ). Також у Позивача та його брата була рідна тітка (сестра їхньої матері) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Батьками (дідусем та бабусею Позивача та Спадкодавця) [PERSON] та її сестри - [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 16.05.1981, посвідченого секретарем виконавчого комітету Брідоцької сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області Денисюк Марією Кирилівною за № 6, придбано житловий будинок у с. Брідок, Теплицького (Гайсинського) району, Вінницької області, площею 117 кв. м., який був побудований у післявоєнні роки. Із придбанням житлового будинку було відкрито та заведено погосподарську книгу за № 1. Дітей та інших спадкоємців у [PERSON] не було. Згідно з довідкою виконавчого комітету Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області № 255 від 06.07.2017, відповідно до погосподарської книги № 1 житловому будинку, який відносився до категорії колгоспних дворів, придбаного тіткою Позивача та Спадкодавця - [PERSON] , присвоєно адресу: [ADDRESS] , а також на ім`я останньої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Із 26.02.1997 року Спадкодавець був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті тітки [PERSON] , згідно з витягом з погосподарської книги № 1 від 07.07.2017 № 259, виданим виконавчим комітетом Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, головою двору та новим власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] став Спадкодавець. Оскільки [PERSON] , будучи власником житлового будинку, за своє життя не оформила права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, тому брат позивача звернувся до Брідоцької сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області з відповідним клопотанням щодо приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. За наслідками розгляду його клопотання, 10.03.1994 на засіданні 13 сесії 21 скликання Брідоцької сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області прийнято рішення про задоволення заяви брата Позивача щодо приватизації земельної ділянки площею 0,45 га та затверджено матеріали приватизації земельної ділянки. Однак, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я Спадкодавця, останній не зміг належним чином завершити процедуру приватизації земельної ділянки та оформити право власності на неї. Брат позивача потребував постійної сторонньої допомоги, тому з 15.08.2007 по день своєї смерті був зареєстрований, прожив та перебував на повному державному утриманні у Комунальній установі «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку». Таким чином, позивач вважає, що після смерті тітки [PERSON] за свого життя його брат розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , проте, з об`єктивних та незалежних від нього причин не зміг своєчасно, належним чином її завершити та оформити відповідні правовстановлюючі документи. 01.06.2021 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. у спадковій справі № 339/2020, заведеній 13.08.2020 щодо майна Спадкодавця, прийнято постанову № 816/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала брату позивача, з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності Спадкодавця на земельну ділянку та відсутності його реєстрації на нерухоме майно відповідно до закону. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування після смерті свого брата. Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 09.07.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 27.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті, відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Соболівської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи Вінницької районної державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції області надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями Земельного Кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. З урахуванням викладеного у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Тобто, у спадкоємця виникає право на завершення процедури приватизації землі та отримання державного акту про право власності на землю на своє ім`я лише в тому випадку, коли спадкодавець у встановленому законом порядку набув право користування земельною ділянкою, розпочав процедуру її приватизації, але не встиг завершити та отримати державний акт про право власності на землю. Судом встановлено судом, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] (а.с. 12). Батьками Позивача, відповідно до копії свідоцтва про народження, були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13) Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). Рідна тітка позивача [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть останньої (а.с. 15). Батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-17). Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 16.05.1981, посвідченого секретарем виконавчого комітету Брідоцької сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області Денисюк М.К. за № 6, [PERSON] придбано житловий будинок у с. Брідок, Теплицького (Гайсинського) району, Вінницької області, площею 117 кв. м. (а.с. 18). Згідно довідки виконавчого комітету Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області № 255 від 06.07.2017 року, відповідно до погосподарської книги № 1 житловий будинок [ADDRESS] відносився до колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року склад двору: [PERSON] , 1943 року народження - голова двору (а.с. 19). Розпорядженням Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області № 1 від 12.01.2016 «Про перейменування вулиць села» та відповідно довідки Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області № 343 від 31.10.2018 - [ADDRESS] перейменовано на вул. Молодіжна (а.с. 20). Спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.02.1997 року, що підтверджується копією його паспорту (а.с. 21-22). Відповідно до витягу з погосподарської книги № 1 від 07.07.2017 № 259, виданий виконавчим комітетом Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, на 2006-2010 року - головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] зазначено [PERSON] , 1966 року народження. Особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 23). Згідно довідки КУ «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку» смт. Вороновиця, підопічний [PERSON] , 1966 року народження проживав, буз зареєстрований та перебував на повному державному утриманні у закладі з 15.08.2007 року по день смерті [INFO] (а.с. 27). З огляду на наведене позивач вважає, що після смерті тітки [PERSON] за свого життя брат позивача розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , проте не зміг своєчасно та належним чином її завершити, а також оформити відповідні правовстановлюючі документи. 01.06.2021 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. у спадковій справі № 339/2020, заведеній 13.08.2020 щодо майна Спадкодавця, прийнято постанову № 816/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та відсутності реєстрації на нерухоме майно відповідно до закону (а.с. 28). Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем до позовної заяви долучено протокол від 10.03.1994 року 13 сесії 21 скликання Брідоцької сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області, з якого вбачається, що на розгляді сесії була заява [PERSON] , який просив приватизувати земельну ділянку площею 0, 45 га (а.с. 24-26), проте, рішення, що прийнято за результатами засідання суду позивачем до суду не надано, незважаючи на те, що позовна заява була двічі залишена без руху, як до відкриття провадження у справі, так і після. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що братом за життя розпочато процедуру приватизації, зокрема, не надано рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, доказів виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення її меж у натурі, погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку тощо. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів відмови органів місцевого самоврядування у завершенні приватизації спадкоємцю. Лише після такої відмови позивач має право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права на завершення приватизації в порядку спадкування та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку на ім`я спадкоємця. У матеріалах справи, відсутні посилання на докази того, що позивач звертався до органів місцевого самоврядування із заявою про завершення процедури приватизації, та йому, як спадкоємцю після смерті брата, було відмовлено у завершенні процедури приватизації. Крім того, звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Однак, як вбачається з копії паспорту брата позивача, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.02.1997 року. Проте, позивачем не надано суду доказів, що Спадкодавець станом на 15.04.1991 року проживав у будинку. Зазначення у погосподарській книзі після цієї дати [PERSON] не підтверджує права власності останнього на будинок. Адже, відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. (ЗУ «Про власність») не втратили права на частку в його майні. Вказане свідчить про відсутність документів, що посвідчують право власності Спадкодавця на земельну ділянку (нерухоме майно), а також та відсутність його реєстрації відповідно до закону. Окремо варто зауважити, що у наданих позивачем копіях свідоцтв про його народження та брата не збігаються по батькові батька [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13), що може ставити під сумнів родинні відносини позивача та Спадкодавця. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, проте, міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що його братом розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, не надано доказів звернення до відповідача щодо надання дозволу на продовження розпочатої процедури приватизації земельної ділянки з урахуванням його прав як спадкодавця та отримання відмови у реалізації такого права, що свідчить про відсутність порушених прав позивача, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову, відповідно судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed