Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20.10.2018 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом з нею. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.11.2021 року. Відповідач останнім часом належного матеріального забезпечення дитині не надає. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує соціальну виплату у розмірі 860 грн. і теж потребує матеріальної допомоги з боку відповідач до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний (працює в ТОВ Дата консалтинг), отримує дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому може сплачувати аліменти. У зв`язку із цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 14.01.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалося на адресу реєстрації його місця проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] , який перебуває на утриманні позивача, згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 29.11.2021 року, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з наказу № ІФ000002-ОС від 01.06.2020 року, який винесено директором ПП Інфузія, [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.06.2020 по [INFO] . Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Оскільки розмір аліментів на утримання дитини, які позивач просить стягнути на її користь повинен забезпечити належний рівень умов життя та розвитку дитини, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підтвердження того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб позивачем не надано доказів, тому суд, виходячи з засад справедливості та розумності вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, та з відповідача на утримання позивача слід стягувати аліменти щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1816 грн., у зв`язку із задоволенням двох позовних вимог. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial