Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

30.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Кезля Валентини Миколаївни, в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( та відповідного запису) індексний номер 55120517 від 13.11.2020 внесеним державним реєстратором Кезлею Валентиною Миколаївною, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради та змінити обтяження речових прав шляхом зміни у відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), судові витрати покласти на відповідача. Обгрунтовано позов тим, що у 2008 році перебуваючи у шлюбі, позивачем за іпотечним договором було придбано нерухоме майно (квартиру) по [ADDRESS] , іпотекодержатель якої є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк». Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.09.2016 у справі №750/6034/16-ц, яке залишено в силі Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 майно (квартира) за адресою: [ADDRESS] було поділено в рівних долях між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] (по 1/2 частини майна кожному). У 2019 році позивачем було розпочато перепланування майна (квартири) за вказаною вище адресою та почато будівельні роботи. На підтвердження реконструкції 03 вересня 2019 року було замовлено виготовлення Технічного паспорту на квартиру по [ADDRESS] , відповідно до якого 4-ох кімнатна квартира була перепланована на 3-ох кімнатну зі збільшенням загальної площі з 83,8 м.кв. до 85,5 м.кв. Дана квартира є забезпеченням по кредитному договору №933/8-35 від 11 лютого 2008 року, укладеного з Укрсоцбанком (Іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк») та в реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстрований запис про обтяження №39164995 від 11 лютого 2008 року. 16 жовтня 2019 року позивач зверталася до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради щодо убезпечення майна шляхом заборони на вчинення реєстраційних дій по нерухомому майну за адресою: [ADDRESS] . Станом на 19 лютого 2021 року з листа-пропозиції [PERSON] позивачу стало відомо, що [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.11.2020 своє право власності на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент звернення [PERSON] до державного реєстратора технічний паспорт від 03.09.2019 не вступив в силу через не готовність приміщення, а технічний паспорт від 28.12.2006 втратив силу через зміну власника. КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило позивача, що [PERSON] видано технічного паспорту від 06.02.2008, а листом від 26.04.2021 №349 КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що технічний паспорт від 06.02.2008 на квартиру за адресою: [ADDRESS] - скасовується. З 15.01.2019 року діє нова редакція Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Згідно з п. 6 Інструкції, технічну інвентаризацію проводять у таких випадках: перед прийняттям експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію; перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (будівельна амністія 2018-2019). В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.02.2021 №245678013 з 10 листопада 2020 року власником 1/2 частини нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Даний запис внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55120517 від 13.11.2020 09:08:42, Кезлею Валентиною Миколаївною , Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради. 3 11 лютого 2008 року і на час внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55120517 від 13.11.2020, державним реєстратором за адресою: [ADDRESS] діяли заборони на нерухоме майно за іпотечним договором 1247 від 11.02.2008 та договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1706 від 10.10.2019. При цьому (після винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55120517 від 13.11.2020 Відповідачем) за даними відомостями інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суб`єктом обтяження майна/права якої обтяжуються є виключно [PERSON] , хоча право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] мають і [PERSON] , і 1/2 частину вказаного майна має [PERSON] . Тобто, фактичні обтяження по іпотекодержателю АТ «Альфа-Банк» за 1/2 частини нерухомого майна (квартири) по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] - відсутні. А відповідно до направленого [PERSON] листа - пропозиції від 17.02.2021 до позивача є наявним фактом, що [PERSON] має намір скористатися своїм правом власності на майно шляхом його відчуження. Таким чином дані дії державного реєстратора прямо порушують норми Закону України «Про іпотеку» та права позивача, права якого обмежуються. Крім, цього відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана дата державної реєстрації права власності [PERSON] 10.11.2020, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55120517 Відповідачем винесено 13 листопада 2020 року, через 3 дні після реєстрації права власності. Фактично реєстрацію права власності за [PERSON] 1/2 вищевказаної частини нерухомого майна (квартири) була раніше ніж винесене Відповідачем рішення про відповідну державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що фактично порушує ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 18 Порядку. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. На підставі вищевикладеного, вважає, що наявні підстави для скасування рішення (та відповідного запису) державного реєстратора Кезлею Валентиною Миколаївною. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.09.2021 позовну заяву [PERSON] до Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Кезля Валентини Миколаївни, треті особи - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», [PERSON] , про скасування рішення державного реєстратора, залишено без розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 08.11.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.09.2016 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] та за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним, тобто на ідеальну частку. На підставі рішення суду 10.11.2020 року за [PERSON] державним реєстратором зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Для державної реєстрації права власності заявником було подано рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року, постанова Верховного Суду України № 750/6034/16-ц від 14.08.2019 року, яка залишила рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року в силі та технічний паспорт, виготовлений станом на 06.02.2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації». Згідно поданого рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року за [PERSON] визнавалося право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно п. 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі-Порядок) для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. В процесі розгляду заяв державним реєстратором було виконано пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Під час проведення вищезазначених пошуків, було виявлено запис на даний об`єкт в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно якого квартира мала наступні характеристики: загальна площа квартири 83,8 кв.м., житлова 55,0 кв., кількість кімнат-чотири. Дана характеристика збігалася з поданим для державної реєстрації технічним паспортом. Для проведення державної реєстрації було подано технічний паспорт виготовлений станом на 06.02.2008 року на ім`я [PERSON] , на якому не містилося жодних відміток про скасування чи недійсність технічного паспорту, а також про реконструкцію чи перепланування даного об`єкта. В реєстраційній справі не містяться технічний паспорт від 03.09.2019 року, як зазначає позивач, тому державним реєстратором і не використовувалися відомості Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (в редакції від 15.01.2019 року) замовник технічної інвентаризації (далі - замовник) - власник об`єкта нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки), об`єкта незавершеного будівництва; замовник будівництва; особа, яка має право на спадщину (за запитом нотаріуса); особа, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт; орган, уповноважений управляти майном (у тому числі житлово-будівельні, дачні та гаражні кооперативи, садові товариства), тобто заявник може виступати замовником технічної інвентаризації. Посилання на необхідність застосовувати п. 54 Порядку також є хибним, оскільки даний пункт застосовується для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, а згідно поданого для державної реєстрації рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року визнається за заявником право власності на 1/2 частину квартири, а не поділ даного об`єкта нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. А згідно ч. 2. ст. 19 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону. Тому за державну реєстрацію права власності, проведену у строки менші, ніж передбачені статтею 19 цього Закону, справляється адміністративний збір у такому розмірі: 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб - у строк два робочі дні; 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк один робочий день; 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк 2 години. Таким чином, момент державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і момент державної реєстрації заяви про проведення такої реєстрації співпадають. Це пояснює те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої позивачем, дата державної реєстрації права власності зазначена 10.11.2020 року, а оскаржуване рішення прийнято 13.11.2020 року, тобто, порушень строків державної реєстрації державним реєстратором допущено не було. Відповідно до п. 42 та 43 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141 від 26 жовтня 2011 року, у разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено також наявність записів про інше речове право та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, зазначені записи переносяться до Державного реєстру прав шляхом внесення відомостей, передбачених пунктами 31 та 32 цього Порядку, разом з відомостями про: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек; дату і час державної реєстрації іншого речового права, похідного від права власності, обтяження речового права у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. Перенесення до Державного реєстру прав записів про інше речове право, похідне від права власності, та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження у випадку, передбаченому пунктом 42 цього Порядку, здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли такі записи щодо індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна є чинними, ідентифікують відповідний об`єкт нерухомого майна та суб`єктів речового права та/або суб`єктів обтяження. Тобто, під час відкриття розділу на заявлений об`єкт державним реєстратором було здійснено перенесення відомостей про іпотеку та заборону на нерухоме майно, що містилися в архівній складовій частині Державного реєстру прав, без внесення будь-яких змін до них, що прямо визначено порядком. Тому, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої позивачем особою, майна/права якої обтяжуються (боржником) є [PERSON] . А тому на підставі вимог Закону України «Про адміністративні послуги», Закону України» Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позов є необґрунтованим, що слідує відмовою в його задоволенні. 02.11.2021 року третя особа [PERSON] через свого представника подав письмові пояснення, в яких вказав, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.09.2016 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] та за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним, тобто на ідеальну частку. На підставі рішення суду 10.11.2020р. за [PERSON] державним реєстратором зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Це право [PERSON] ніяк не може залежати від бажання або небажання іншого співвласника - [PERSON] , оскільки воно вже визнано судом, рішення суду набрало законної сили. Діючим законодавством України не пов`язується факт внесення до Реєстру будівельної діяльності повідомлення про початок будівельних робіт на об`єкті нерухомого майна з обмеженням прав співвласника на реєстрацію визнаного судом права власності на такий об`єкт. До завершення реконструкції та реєстрації відповідних змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єктом цивільних правовідносин є той об`єкт нерухомого майна, що зазначений в Державному реєстрі. Реєстрація визнаного судом права власності на частку у нерухомому майні здійснюється незалежно від того, в якому стані перебуває це майно: у незмінному стані порівняно з даними технічного паспорту, чи в його технічному стані з`явилися певні зміни. Об`єктом нерухомого майна, що в даному випадку був предметом реєстраційних дій, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно даних Державного реєстру «Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 83,8, житлова площа (кв.м.) 55 кв.м. Опис: чотирикімнатна квартира». Технічний паспорт, наданий [PERSON] державному реєстратору для реєстрації права власності на 1/2 частину квартири, відповідає вказаному опису. Той факт, що [PERSON] без згоди іншого співвласника розпочала перепланування квартири, не є підставою для відмови державним реєстратором у здійсненні реєстрації права власності на ідеальну частку в цій квартирі. [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] з моменту придбання квартири за договором купівлі-продажу від 11.02.2008р.: з 11.02.2008р. - на праві спільної сумісної власності, без визначення частки у такому майні, а з моменту набрання рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.09.2016 року - на праві спільної часткової власності із визначенням частки 1/2 частина. Тобто, проведення робіт по реконструкції квартири, про яку йдеться в повідомленні про початок будівельних робіт, які здійснені без згоди іншого співвласника, є самочинними. Позивач в даному випадку не вказала, які цивільні права були порушені реєстрацією за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири на підставі рішення суду, яким таке право визнано, а тому позов не підлягає задоволенню. 10.11.2021 року до початку першого судового засідання позивач подала клопотання про залучення [PERSON] у якості співвідповідача. У судовому засіданні 10.11.2021 року протокольною ухвалою суду замінено третю особу [PERSON] на співвідповідача. У судовому засідання позивач позов підтримала та пояснила суду, що реєстрація права власності на Ѕ частину спірної квартири [PERSON] була здійснена з порушенням норм законодавства, оскільки під час реєстрації обтяження залишилось тільки на частину власності позивачки. Співвласник зареєстрував право власності на підставі документів, які скасовані. Позивачці усно відмовляють у реєстрації у зв`язку з відсутністю відповідного технічного паспорту. Представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову та пояснила суду, що позовні вимоги не визнає, вони є безпідставними. [PERSON] була особою, на яку зареєстровано власність у праві спільної сумісної власності. [PERSON] завжди був співвласником. Позивачці відмовляють не у реєстрації права власності, а у реєстрації зміни об`єкта нерухомого майна у зв`язку з не введенням в експлуатацію реконструйованого майна. [PERSON] зареєстрував право власності на підставі рішення суду. З приводу технічного паспорту зазначила, що оригінал був наданий [PERSON] державному реєстратору, який сканується державним реєстратором та був повернутий заявнику. Відповідач Державний реєстратор Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Кезля Валентина Миколаївна в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, в поданому до суду відзиві просила провести розгляд справи без її участі та відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи АТ «Альфа-Банк подала письмові пояснення в яких зазначила, що 11 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»), було укладено договір кредиту № 935/8-35 відповідно до умов якого, банк надав останній у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 380000 грн., з кінцевим терміном повернення до 05 лютого 2033 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 935/8-35 було укладено іпотечний договір від 11 лютого 2008 року з [PERSON] , відповідно до якого, остання передала в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 вересня 2016 року квартиру за адресою: [ADDRESS] було поділено в рівних долях між [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині майна кожному. В той же час, АТ «Альфа-Банк» з поданого до суду позову стало відомо, що з 2019 року позивачем [PERSON] було розпочато перепланування майна (квартири) за вказаною вище адресою. Внаслідок такого перепланування, станом на сьогодні 4-ох кімнатна квартира була перепланована на 3-ох кімнатну зі збільшенням загальної площі з 83,8 кв.м до 85,5 м. кв. У відповідності до п. 2.1.1. Іпотечного договору від 11.02.2008р. Іпотекодателем (позивачем за даним позовом) [PERSON] на вимогу Іпотекодержателя - АТ «Альфа-Банк» 13.01.2022 року було надано можливість перевірки стану і правильності використання Предмета іпотеки. Внаслідок такої перевірки, відповідно до Акту огляду заставного майна від 13.01.2022 року було виявлено, що 4-ох кімнатна квартира була перепланована на 3-ох кімнатну зі збільшенням загальної площі з 83,8 кв.м до 85,5 кв.м. Крім цього, відповідно до п. 2.1.1. Іпотечного договору [PERSON] було надано АТ «Альфа-Банк» копію Технічного паспорту від 03.09.2019 року із врахуванням змін здійснених внаслідок перепланування квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що станом на дату реєстрації за [PERSON] 10.11.2020 року права власності на 1/2 частини нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вище вказане нерухоме майно було фактично суттєво змінено, а наданий державному реєстратору Кезля В.М. технічний паспорт скасований відповідно до наданої відповіді № 349 від 26.04.2021р., тому здійснена 10.11.2020 року реєстрація права власності на 1/2 частини нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] є незаконною, тому просила позов задовольнити. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року відмовлено [PERSON] у відкритті провадження в справі за її позовом до Державного реєстратора Управлінння адміністративних послуг Чернігівської міської ради Кезлі Валентини Миколаївни, треті особи - Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», [PERSON] про скасування рішення. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.09.2016 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] та за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним, тобто на ідеальну частку. На підставі рішення суду 10.11.2020 року за [PERSON] державним реєстратором зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 9 вказаного Закону визначені повноваження суб`єктів державної реєстрації прав. До повноважень належать: забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийнятгя/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Підпунктом 1 пункту 3 статті 10 Законом чітко визначено, що державний реєстратор під час виконання своїх посадових обов`язків покладених на нього у виконання функцій держави у визнання і підтвердження фактів набуття, зміни або припинення встановлює: встановлює відповідність заявлених прав і по даних/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно вимог ст. 10 Закону передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Статтею 24 Закону встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав, а саме: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141 від 26 жовтня 2011 року. Ведення Державного реєстру прав передбачає: формування та/або реєстрацію заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та/або їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), реєстрацію судових рішень щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій у базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, передбачених законодавством, у тому числі електронних копій судових рішень щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; передачу документів у сфері державної реєстрації прав між суб`єктами державної реєстрації прав, їх уповноваженими особами та державними реєстраторами прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор); пошук відомостей у Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині; формування рішень державного реєстратора, тощо. Програмні засоби ведення Державного реєстру прав забезпечують пошук відомостей про: зареєстровані у базі даних заяв заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, у тому числі у невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав; сформовані рішення, інформацію та витяги з Державного реєстру прав; реєстраційні справи в електронній формі, відкриті на об`єкт нерухомого майна, та документи, що містяться в них; стан розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, результати надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації прав. Так для державної реєстрації права власності заявником було подано рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року, постанова Верховного Суду України № 750/6034/16-ц від 14.08.2019 року, яка залишила рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року в силі та технічний паспорт, виготовлений станом на 06.02.2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації». Згідно поданого рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року за [PERSON] визнавалося право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 93, 94). Згідно п. 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі-Порядок) для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. В процесі розгляду заяв державним реєстратором було виконано пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Під час проведення вищезазначених пошуків, було виявлено запис на даний об`єкт в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно якого квартира мала наступні характеристики: загальна площа квартири 83,8 кв.м., житлова 55,0 кв., кількість кімнат-чотири. Дана характеристика збігалася з поданим для державної реєстрації технічним паспортом. Для проведення державної реєстрації було подано технічний паспорт виготовлений станом на 06.02.2008 року на ім`я [PERSON] , оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, на якому не містилося жодних відміток про скасування чи недійсність технічного паспорту, а також про реконструкцію чи перепланування даного об`єкта. В реєстраційній справі не містяться технічний паспорт від 03.09.2019 року, тому державним реєстратором не використовувалися відомості Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (в редакції від 15.01.2019 року) замовник технічної інвентаризації (далі - замовник) - власник об`єкта нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки), об`єкта незавершеного будівництва; замовник будівництва; особа, яка має право на спадщину (за запитом нотаріуса); особа, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт; орган, уповноважений управляти майном (у тому числі житлово-будівельні, дачні та гаражні кооперативи, садові товариства), тобто заявник може виступати замовником технічної інвентаризації. Позивач в обґрунтування позову посилається, що для державної реєстрації необхідно було застосовувати п. 54 Порядку, однак даний пункт застосовується для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, проте згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/6034/16-ц від 12.09.2016 року визнається за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, а не поділ даного об`єкта нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 13 ст. 18 Закону датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. А згідно ч. 2. ст. 19 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону. Варто зазначити, що за державну реєстрацію права власності, проведену у строки менші, ніж передбачені статтею 19 цього Закону, справляється адміністративний збір у такому розмірі: 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб - у строк два робочі дні; 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк один робочий день; 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - у строк 2 години. Таким чином, момент державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і момент державної реєстрації заяви про проведення такої реєстрації співпадають. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої позивачем, дата державної реєстрації права власності зазначена 10.11.2020 року, а оскаржуване рішення прийнято 13.11.2020 року, тобто, порушень строків державної реєстрації державним реєстратором допущено не було. Відповідно до п. 42 та 43 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141 від 26 жовтня 2011 року у разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено також наявність записів про інше речове право та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, зазначені записи переносяться до Державного реєстру прав шляхом внесення відомостей, передбачених пунктами 31 та 32 цього Порядку, разом з відомостями про: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек; дату і час державної реєстрації іншого речового права, похідного від права власності, обтяження речового права у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. Перенесення до Державного реєстру прав записів про інше речове право, похідне від права власності, та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження у випадку, передбаченому пунктом 42 цього Порядку, здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли такі записи щодо індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна є чинними, ідентифікують відповідний об`єкт нерухомого майна та суб`єктів речового права та/або суб`єктів обтяження. Тобто, під час відкриття розділу на заявлений об`єкт державним реєстратором було здійснено перенесення відомостей про іпотеку та заборону на нерухоме майно, що містилися в архівній складовій частині Державного реєстру прав, без внесення будь-яких змін до них, що прямо визначено порядком. Тому, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої позивачем особою, майна/права якої обтяжуються (боржником) є [PERSON] . Одночасно, як встановлено в судовому засіданні, проведення робіт про реконструкцію квартири, про яку йдеться в повідомленні про початок будівельних робіт, здійснені без згоди іншого співвласника спірної квартири [PERSON] , що не оспорювалося позивачем в судовому засіданні. Згідно листа ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 01.02.2022 року адресованого на ім`я [PERSON] повідомлено, що технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який був виготовлений станом на 06.02.2008 року та виданий [PERSON] на підставі адвокатського запиту від 02.10.2020 року, було скасовано. Разом з тим, вказаний лист не містить дати прийняття рішення про скасування технічного паспорту на квартиру, сам лист був адресований 01.02.2022 року на ім`я [PERSON] , тобто вже після реєстрації права власності на 1/2 частину квартири за [PERSON] та технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом. Відповідно до вимог частини ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії"). Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, вимоги позивача, щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (та відповідного запису) індексний номер 55120517 від 13.11.2020 внесеним державним реєстратором Кезлею Валентиною Миколаївною, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради та змінити обтяження речових прав шляхом зміни у відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , не підлягають задоволенню, оскільки обраний спосіб захисту не відновлює порушене право позивача. З урахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем, слід відмовити.

Outcome: dismissed