Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду 26.04.2021 з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №1469190 від 06.11.2019 у загальному розмірі 17\~980,00 грн та судові витрати у розмірі 2\~270,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 06.11.2019 укладено кредитний договір №1469190. Згідно до умов договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені договором, в зв`язку з чим за договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 17\~980,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 5\~000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 2\~700,00 грн, суми заборгованості за пенею 10\~280,00 грн. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 08.04.2020 укладено договір факторингу №08042020, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1469190 від 06.11.2019 у розмірі 17\~980,00 грн. Відповідач сповіщався\~позивачем,\~який набув\~право грошової\~вимоги,\~про наявну\~заборгованість та\~про необхідність\~її погашення,\~однак [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористалася, через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін у справі, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та [PERSON] 06.11.2019 укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190. За умовами договору банк надає позичальнику грошові кошти у загальній сумі 5\~000,00 грн строком на 30 днів, за погодженою фіксованою процентною ставкою за користування позикою: знижена процентна ставка 0,01% від суми позики (3,65% річних) у межах 30 днів, стандартна процентна ставка 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних), яка застосовується після продовження позичальником строку користування позикою. За порушення умов договору у разі його невиконання або неналежного виконання, договором передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 60,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язання, однак граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної позичальником за цим договором і становить 2\~500,00 грн (а.с. 4-5). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед [PERSON] первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с. 18). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08.04.2020, заборгованість за кредитом становить 5\~000,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 10\~480,00 грн, заборгованість по штрафам складає 2\~500,00 грн (а.с. 18). У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги №08042020 від 08.04.2020\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА», як первісний кредитор, відступило новому кредиторові ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1469190 від 06.11.2019 на суму 17\~980,00 грн (а.с. 8-11, 12, 15). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Про зміну кредитора в кредитно-договірному зобов`язанні позичальника [PERSON] повідомлено належним чином листами від 22.04.2020 (а.с. 16, 17). Враховуючи те, що ТОВ «АВЕНТУС\~Україна,» як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду. Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №08042020 від 08.04.2020, розмір права відступленої вимоги за кредитним договором №1469190 від 06.11.2019, укладеним з [PERSON] , становить 17\~980,00 грн та включає: заборгованість за основною сумою боргу 5\~000,00 грн, заборгованість за відсотками 2\~700,00 грн та заборгованість за пенею, штрафами 10\~280,00 грн (а.с. 15). Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходить з доведеності розміру заборгованості за кредитом 5\~000,00 грн. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як первісний кредитор, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 5\~000,00 грн, яку суд вважає доведеною. Як визначено у договорі про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190 від 06.11.2019 та підтверджується паспортом споживчого кредиту, сторонами погоджена фіксована процентна ставка за користування позикою, яка складає: знижена процентна ставка 0,01% від суми позики (3,65% річних) у межах 30 днів, стандартна процентна ставка 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних), яка застосовується після продовження позичальником строку користування позикою (а.с. 5, 6-7). Дослідивши розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» станом на 08.04.2020 (день укладення договору факторингу №08042020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»), заборгованість [PERSON] за відсотками, нарахованими за користування позикою, становить 10\~480,00 грн (а.с. 18). Оскільки представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 2\~700,00 грн, суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає необхідним стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за відсотками у розмірі 2\~700,00 грн. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд вважає дані вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено умовами договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190 від 06.11.2019 та паспорт споживчого кредиту, у випадку невиконання або неналежного виконання умов договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку неустойку у вигляді штрафу у розмірі 60,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язання, однак граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної позичальником за цим договором і становить 2\~500,00 грн (а.с. 4-5, 6). Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань шляхом нарахування та стягнення штрафу. Сплата неустойки у вигляді пені, відповідно до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190 від 06.11.2019 та паспорт споживчого кредиту, не передбачена (а.с. 4-5, 6). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15, від 11.10.2017 № 6-1374цс17, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні судом таких норм матеріального права. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зі змісту договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190 від 06.11.2019 та паспорт споживчого кредиту видно, що порушення умов виконання договору є підставою нарахування штрафу. Підстави нарахування пені відсутні. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку щодо відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» пені у розмірі 10\~280,00 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1469190 від 06.11.2019, паспорту споживчого кредиту та розрахунку суми заборгованості, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду не надав. У поданій через систему «Електронний суд» заяві, представник позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила провести заочний розгляд справи за її відсутності. Отже, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог зі стягненням із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №1469190 від 06.11.2019, станом на 08.04.2020, в загальному розмірі 7\~700,00 грн, яка включає: заборгованість за кредитом 5\~000,00 грн, заборгованість за відсотками 2\~700,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (42,83%), згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно частині задоволених вимог, що становить 972,24 грн.

Outcome: partial