Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, які втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. Відповідачі є зареєстрованими за вказаною адресою, але фактично з 2016 року не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Будь-якої домовленості про утримання житла між сторонами не встановлювалося. Фактично за місцем реєстрації не мешкали та не проживають більше 5 років. Факт реєстрації відповідача в квартирі позивача - заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Тому позивач просить позбавити відповідачів права користування житлом для подальшого зняття їх з реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання не з`явилась Надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. На адресу суду від відповідачів надійшли заяви від 14.01.2022 року, які завірені нотаріусом Краснодарського нотаріального округу Матякиним О.Є., згідно яких [PERSON] та [PERSON] повідомлені про те, що у Добропільському міськрайонному суді Донецької області перебуває на розгляді дана цивільна справа про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Крім того, є повідомлені про слухання справи на 11 лютого 2022 року о 08:30 годині. З поданих заяв вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнають у повному обсязі та справу просять розглянути без їх участі, кореспонденцію у справі просять надсилати за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені такі фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2012 (а.с.7) та копії витягу про державну реєстрацію прав з Добропільського бюро технічної інвентаризації №35780180 від 09.10.2012 (а.с.8) будинок за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Матеріали справи не містять інформації, що відповідачі є членами сім`ї чи родичами позивача. На підставі наведено судом встановлено, що станом на день розгляду справи у суді жоден з відповідачів не є ані членом сім`ї позивача, ані власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Місце проживання відповідачів зареєстровано за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 27.09.2021 року №16.01-08/4048 (а.с.9). Відсутність відповідачів за вказаною адресою підтверджуються довідкою голови квартального комітету по пров.Свободний від 29.09.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають з серпня 2016 року (а.с.10). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідачів відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останні не є членами сім`ї власника житлового будинку і не користується вказаним житловим приміщенням, а лише є зареєстрованим в ньому, що чинить певні перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю в повному обсязі, відсутність домовленості між сторонами про утримання чи користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved