Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] , до Дочірнього підприємства «Европ Сервіс», Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі Управління державної реєстрації та правового забезпечення, за яким просить визнати трудові відносини між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та Дочірнім підприємством «Ероп Сервіс» (код ЄДРПОУ 35749498) припиненими з 21 вересня 2021 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; та Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу: «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо:» відомості про [PERSON] як керівника Дочірнього підприємства «Ероп Сервіс» (код ЄДРПОУ 35749498), посилаючись на таке. [PERSON] на сьогоднішній день є директором Дочірнього підприємства «Ероп Сервіс», відомості про нього як директора містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, фактично трудові відносини [PERSON] з підприємством припинені. Підприємство не здійснює господарську діяльність, винагороду директору за займану посаду не сплачує. [PERSON] бажає звільнитись із займаної посади, проте відсутність належного зв`язку із учасниками ДП «Ероп Сервіс» є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю, що стало причиною звернення до суду. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили, відзиву на позов не надали. Суд у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на сьогоднішній день є директором Дочірнього підприємства «Ероп Сервіс» (код ЄДРПОУ 35749498), відомості про нього як директора містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Фактично трудові відносини [PERSON] з підприємством припинені. Підприємство не здійснює господарську діяльність, винагороду директору за займану посаду не сплачує. [PERSON] бажає звільнитись із займаної посади, проте відсутність належного зв`язку із учасниками ДП «Ероп Сервіс» є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю, що стало причиною звернення до суду. Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За приписами ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю є його право бути звільненим. В силу специфіки законодавства, що регулює дані правовідносини, директор підприємства є одночасно і найманим працівником, і посадовою особою підприємства. Відтак, порядок його звільнення регулюється Кодексом законів про працю України, Господарським кодексом України та Законом України «Про господарські товариства». Згідно ст. 23 Закону України «Про господарські товариства» управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 96 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. При цьому законодавством не передбачено окремого порядку обрання (призначення) та звільнення директора дочірнього підприємства. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва. Відповідно до ч. 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу. Так, за змістом положень статті 38 КЗпП України, статті 145 ЦК України, статей 58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства», ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу. З метою припинення трудових відносин з Підприємством, 06 вересня 2021 року позивач за допомогою органів поштового зв`язку направив на адресу ДП «Ероп Сервіс» та на адресу його учасника (засновника) ТОВ «Ероп Логістік» цінним листом з описом вкладення заяву про звільнення з посади директора підприємства за власним бажанням з 21 вересня 2021 року в порядку статті 38 КЗпП України. Також листом від 06 вересня 2021 року повідомлено учасника ДП «Ероп Сервіс» про проведення Загальних зборів учасників з порядком денним: 1. Про обрання голови та секретаря Загальних зборів. 2. Про звільнення директора. 3. Про призначення директора. 4. Про реалізацію рішень. Проте, у призначений час, учасник ДП «Ероп Сервіс» для проведення Загальних зборів не з`явився, на зв`язок із позивачем не виходив, причини своєї неявки не повідомив. За результатами загальних зборів учасників ДП «Ероп Сервіс» було складено протокол №1 від 07 жовтня 2021 року відповідно до якого, у зв`язку із неявкою часників, загальні збори не відбулися, рішення щодо звільнення директора та призначення нового не прийнято. Листи, які були направлені позивачем до ТОВ «Ероп Логістік», повернулися відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Верховний Суд у Постанові від 29 березня 2021 року у справі № 910/1487/20 вказав, що «Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника». Відтак, учасник був належним чином повідомлений про бажання позивача припинити трудові відносини і про проведення загальних зборів учасників. Написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою учасника (засновника) підприємства, ініціювання позивачем проведення загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем вжито всіх заходів щодо звільнення із займаної посади директора товариства до звернення до суду. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За обставин, що виникли у цій справі, положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Судова практика розгляду аналогічних категорій справ на сьогодні є сталою та відповідно до неї, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими. (Постанова Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №520/11437/16-ц, від 24 грудня 2019 року по справі №758/1861/18, від 17 березня 2021 року по справі №761/40378/18). Так, Верховний Суд у Постанові від 03 липня 2019 по справі № 520/11437/16-ц вказав, що: «Судом встановлено, що ТОВ «Укркеш» не виконує вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення ОСОБА1 з посади директора товариства. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Зі змісту позовної заяви ОСОБА1 вбачається, що він просить суд визнати його звільненим з посади директора ТОВ «Укркеш». Однак, згідно зі статутом ТОВ «Укркеш» вирішення питання про звільнення керівника відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства. Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ОСОБА1 і ТОВ «Укркеш», колегія суддів вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин ОСОБА 1 з ТОВ «Укркеш» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України». У Постанові від 24 грудня 2019 року по справі №758/1861/18 Верховним Судом зазначено, що: «Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими». Враховуючи наведене, трудові відносини між [PERSON] та ДП «Ероп Сервіс» мають бути визнані припиненими з 21 вересня 2021 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Визнання трудових відносин директора з підприємством припиненими неможливе в повній мірі без виключення відомостей щодо нього як директора з ЄДРПОУ. Припинення трудових відносин директора з підприємством нерозривно пов`язано із виключенням з ЄДРПОУ відповідних даних, оскільки залишення запису в реєстрі може мати негативні наслідки для позивача. Зокрема, відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі про керівника вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; наявність запису в ЄДРПОУ підпадає під обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності передбачених у статті 25 Закону України «Про запобігання корупції»; у разі ухилення підприємства від виконання зобов`язань, на керівника зазначеного в ЄДРПОУ можуть накладатись обмеження у праві виїзду за межі України у порядку встановленому у Законі України «Про виконавче провадження»; запис в ЄДРПОУ несе у собі ризики, пов`язані з потенційною відповідальністю підприємства перед державою в особі її фіскальних органів, оскільки органи ДПС отримують дані про керівника із ЄДРПОУ. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій. Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. Розглядаючи справу з подібними правовідносинами. Верховний Суд у Постанові від 24 грудня 2019 року по справі №758/1861/18 зазначив: «При цьому, Верховним Судом взято до уваги те, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ, а тому такі висновки апеляційного суду є такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Таким чином, для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Чорноморську міську раду Одеського району Одеської області в особі Управління державної реєстрації та правового забезпечення (код ЄДРПОУ: 25932851, місцезнаходження: 68003, Одеська область, м. Чорноморськ, п-т. Миру 33) виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу: «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо:» відомості про [PERSON] як керівника Дочірнього підприємства «Ероп Сервіс». Відповідно до частини другої\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку\~із задоволенням\~позову,\~враховуючи,\~що позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору,\~суд має\~стягнути з\~відповідача Дочірнього\~підприємства «Европ\~Сервіс» судовий збір в розмірі 908,0 грн. в дохід держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved