Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка в порядку ст. 317 ЦПК України, вказуючи, що її чоловік, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на території м. Донецьк, що є зоною проведення антитерористичної операції. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, документи про смерть видані органами/особами, які на території України не створюють правових наслідків. Тому заявник звернулася до суду для встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Ухвалою суду від 15.02.2022 відкрито провадження по розгляду заяви про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви та встановлення факту смерті, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 01.03.1960. Так, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на території м. Донецьк, про що Калінінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Причина смерті - церебральний гіперосклероз. Згідно листа КЦС ВС, вимога щодо отримання письмової відмови від органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів народження та смерті на окупованій території не грунтується на вимогах чинного законодавства, відтак, така вимога пред`явленню до суду не є необхідною. Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно з положеннями п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до пункту 7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд бере до уваги документи, надані заявником як доказ для встановлення факту смерті [PERSON] , а саме, копію свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Калінінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. На підставі викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved