Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

31 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за\~заповітом після\~померлої [INFO] [PERSON] ,право власності: на Ѕ частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 6,0368 га (кадастровий номер 7425555400:02:000:0262), розташованої на території Михайло-Коцюбинської об`єднаної територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; на Ѕ частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), площею 0,7573 га (кадастровий номер 7425588500:08:000:9188), розташованої на території Гончарівської об`єднаної територіальної громади Гончарівської селищної ради (колишньої Смолинської сільської ради) Чернігівського району Чернігівської області, що перебувають у спільній сумісній власності. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Спірні земельні ділянки належать йому та його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Проте, нотаріусом йому було відмовлено, тому що не визначена частка померлої у праві спільної сумісної власності. Оскільки за життя з [PERSON] договір про виділ часток не було укладено, від змушений звернутися до суду для реалізації своїх спадкових прав після смерті матері. 21.01.2022 відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову до Головного управління, зазначаючи, що Головне управління не наділено повноваженнями розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Чернігівської області, та є неналежним відповідачем по справі. Головним управлінням всі землі сільськогосподарського призначення державної власності на території Михайло-Коцюбинської селищної ради було передано у комунальну власність Михайло-Коцюбинської об`єднаної територіальної громади, а на території Гончарівської селищної ради до Гончарівської об`єднаної територіальної громади. До того ж, Головним управлінням жодним чином не порушено права позивача. Щодо задоволення позовних вимог до інших відповідачів, то при вирішенні цього питання покладається на розсуд суду ( а.с.33-35). Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі та вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також зазначає, що підтримує позов та просить задовольнити (а.с. 30). Відповідачем Михайло-Коцюбинською об`єднаною територіальною громадою в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання надано заяву про визнання позову та про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 48). Відповідачем Гончарівською об`єднаною територіальною громадою в особі Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання надано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, та про відсутність заперечень щодо позову (а.с. 29). Відповідач Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, у відзиві на позов просив справу розглядати без участі їх представника, та в задоволенні позовних вимог до Головного управління відмовити (а.с. 33-35). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є сином [PERSON] ( а.с.17). Як вбачається із дослідженої судом копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном на користь сина [PERSON] , склавши 06 грудня 2011 року заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за № 434 ( а.с. 42). Як вбачається з копії спадкової справи № 177/2021, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв її син [PERSON] - позивач по справі, який отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с. 40-46). У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку спірних земельних ділянок державним нотаріусом позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця не визначена (а.с. 21). Відповідно до інформації з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно №52717511 від 05.02.2016, земельна ділянка, площею 6,0368 га, кадастровий номер 7425555400:02:000:0262, розташована на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (позивач по справі). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 19.01.2016, номер запису про право власності: 13138393, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 841720774255. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області 12.11.2015, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.7-9). Відповідно до інформації з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно №52714946 від 05.02.2016, земельна ділянка, площею 0,7573 га, кадастровий номер 7425588500:08:000:9188, розташована на території Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (позивач по справі). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 19.01.2016, номер запису про право власності: 13137892, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 841689874255. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області 12.11.2015, про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-13). Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Отже законодавство\~України встановлює\~загальний принцип\~співвідношення часток\~у спільній\~сумісній власності\~ «частки,\~вважаються рівними,\~якщо не\~встановлено інше».\~У даному\~випадку співвласники\~за життя\~Спадкодавця виходили\~з принципу\~рівності своїх\~часток у\~праві спільної\~сумісної власності,\~інших обставин,\~що змінювали\~співвідношення часток\~між власниками\~земельних ділянок,\~судом не\~встановлено. Таким чином,\~до складу\~спадщини,\~яка відкрилась\~після смерті\~ [PERSON] \~входить 1/2\~частка земельної ділянки, площею 0,7573 га, кадастровий номер 7425588500:08:000:9188, та Ѕ частка земельної ділянки, площею 6,0368 га, кадастровий номер 7425555400:02:000:0262. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності до\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. N 7\~передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, але він позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріуса, оскільки за життя спадкодавця частки співвласників у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки не визначені у встановленому законом порядку. Вказане підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку спірних земельних ділянок після смерті матері, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірних земельних ділянок ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд погоджується з доводами Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області про те, що останні є неналежним відповідачем по даній справі, виходячи з наступного. Відповідно до п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за\~законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Схожа правова позиція міститься у листі Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якого оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Предметом спору у цій справі є визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, до яких Головне Управління Держгеокадастру у Чернігівській області не відноситься. А отже, Головне Управління Держгеокадастру у Чернігівській області є неналежним відповідачем по даній справі. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову до Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved