Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У вересні 2017 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.12.2012 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою в сумі 33880,80 грн., яка утворилась станом на 31.07.2017 року, посилаючись на порушення боржницею своїх зобов`язань за цим кредитним договором. 10.11.2017 р. судом було ухвалено заочне рішення у справі про задоволення вищезазначених позовних вимог. 12.11.2021 року відповідачкою до суду подано заяву про скасування заочного рішення від 10.11.2017 року, оскільки остання з цим рішенням не погоджується з наступних підстав: вона не була присутньою в судовому засіданні в зв`язку з тим, що жодної судової повістки не отримувала, що позбавило її можливості надати заперечення на позов, ознайомитись з матеріалами справи; про наявність рішення суду дізналась від представників виконавчої служби та лише 03.11.2021 року, отримавши його в архіві суду та одразу звернулась із заявою про його перегляд. Крім того, [PERSON] зазначила, що вона має докази для підтвердження своїх заперечень проти вимог позову. Ухвалою суду від 25.11.2021 р. заочне рішення від 10.11.2017 року по справі №661/2823/17 було скасовано та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 14.12.2021 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 26.10.2012 року, в якому вона вказала, що визнає позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» в частині стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту в сумі 2257,59 грн.повністю; в іншій частині у задоволенні позову просила відмовити, оскільки матеріали справи не містять підтверджень її ознайомлення та згоди із Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, при підписанні заяви-анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, підписана нею анкета-заява не містить розміру поцентів та умов нарахування пені за порушення зобов`язань позичальника перед Банком. Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про судові засідання останній повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою позивача від 01.12.2021 року про неможливість ознайомитись з матеріалами заяви [PERSON] . При цьому слід зазначити, що на адресу позивача було направлено і копію ухвали про перегляд заочного рішення, в якій встановлено строк для подання до суду заперечень на позовну заяву, однак, до теперішнього часу таких заперечень суду також надано не було. Разом з цим, в матеріалах справи наявна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.08.2017 року про розгляд справи без участі його представника. З огляду на вищевикладене, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, 26 жовтня 2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . У вказаній вище заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. В анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку одержує позичальник, вона також не містить суми кредитування, процентної ставки та строку користування кредитом. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку - Архів Умов та правил надання банківських послуг з веб-сайту https://privatbank.ua/terms/. Також суду надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (30 днів пільгового періоду, 55 днів пільгового періоду, контракт, голд). Обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту у строки та на умовах, визначених сторонами встановлений Умовами та правилами надання банківських послуг. Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві про одержання кредиту від 26.10.2012 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про визначення розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом, не вказано суму кредитного ліміту, нарахування пені ,комісії, та штрафів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з позичальника заборгованість за нарахованими відсотками, пенею, комісією, штрафам, а також тіло кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на веб-сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємну частину договору. Однак, у матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме цей Витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомлювалсь і погоджувалась з ним, підписуючи анкету-заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі, саме зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи). Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до позичальника в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19 зазначила, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26 жовтня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 вересня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З цих підстав суд приходить до висновку про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді вид та розмір відсотків, пені, комісії, штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, про стягнення яких порушено питання в цій справі. Таким чином, відповідні позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 26133,65 грн., 3400 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. штрафу - фіксованої частини та 1589,56 грн. штрафу - процентної складовою, задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість по тілу кредиту у позичальника в даному випадку станом на 31.07.2017 року становить 2257,59 грн., що відповідачкою не заперечується та визнається, а тому стягненню підлягає саме така сума. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у даному випадку складає 106,72 гривень. На підставі ст. ст. 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: partial