Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

22 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки, заповненої 15 жовтня 1968 року. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення пенсії. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Надав пояснення, в яких просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні заявлених вимог покладається на розсуд суду (а.с. 19). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд, відповідно до частини 1 та частини 2 статті 223 ЦПК України, не вбачає підстав для відкладення судового розгляду та вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 26.11.1996 (а.с. 7), картки платника податків від 30.01.2013 (а.с. 8), прізвище, ім`я та по батькові заявниці [PERSON] , [INFO] . Також, у архівній довідці № 01-13/264 від 01.11.2021, виданій Комунальною установою «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради», зазначено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівників об`єднання підприємства громадського харчування Новосанжарської райспоживспілки за 1987-1991 є дані про заробітну плату на гр. [PERSON] (а.с. 6). Водночас, в трудовій книжці, заповненій 15 жовтня 1968 року, зазначені прізвище, ім`я та по-батькові [PERSON] (а.с. 3). Також у трудовій книжці, виданій на ім`я « [PERSON] » в розділі «відомості про роботу» маються наступні записи: №15 від 06.05.1980 прийнята на роботу в якості офіціантки в Новосанжарське громадське харчування; №16 від 27.04.1985 переведена касиром столової №1; №17 від 28.03.1986 переведена на посаду буфетниці; №18 від 20.11.1989 рішенням атестаційної комісії присвоєна кваліфікація буфетниця 5 розряду; №20 від 30.09.2003 звільнена з роботи по п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу в Новосанжарське СТ. Таким чином, відомості про роботу заявниці на підприємстві громадського харчування Новосанжарської райспоживспілки, вказані у трудові книжці узгоджуються з відомостями про її роботу на вказаному підприємстві, що зазначені у виданій на її ім`я архівній довідці. Проте, у зв`язку з тим, що по-батькові заявниці у трудовій книжці вказано російською мовою « [PERSON] », вона не може реалізувати право на оформлення пенсії. Так, відповідно до рішення про відмову в перерахунку пенсії №916200136796 від 13.10.2021, в матеріалах справи виявлено невідповідність ПІБ в документах, наданих [PERSON] . У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 20.11.1996 Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області вказано по-батькові « [PERSON] », а в трудовій книжці, виданій 15.10.1968 по-батькові « [PERSON] ». Згідно з частиною 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України\~кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України\~визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1\~статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Крім того, відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Між тим, суд вважає обгрунтованими твердження заявниці щодо неможливості внесення виправлень до трудової книжки, виданої на її ім`я. Аналізуючи в сукупності обставини справи, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви та приходить до висновку, що трудова книжка заповнена 15 жовтня 1968 року на російській мові на ім`я « [PERSON] », дійсно належить [PERSON] , [INFO] . При цьому, доказів на спростування зазначеного висновку суду матеріали справи не містять. Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлення факту, про який просить заявниця має для неї юридичне значення, а саме: можливість здійснення права на оформлення пенсії у встановленому законом порядку, чинним законодавством\~ не\~ передбачено\~ іншого\~ порядку\~ встановленнятакого факту, заявниця позбавлена можливості внести будь-які виправлення в трудову книжку, спір про право відсутній, а тому заявлена вимога є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно з частиною 7\~статті 294 ЦПК України\~судові витрати заявнику не відшкодовуються. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved