Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просив визначити\~\~йому\~додатковий \~строк \~на \~прийняття \~спадщини \~за заповітом\~після \~смерті [PERSON] , померлого [INFO] , терміном в два місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що [INFO] помер\~його відчим\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який був\~зареєстрований за\~адресою;\~ [ADDRESS] .\~Після \~смерті [PERSON] \~відкрилася \~спадщина у\~вигляді 48/100\~частин житлового\~будинку [ADDRESS] .\~Єдиним відомим\~ йому\~спадкоємцем за\~законом першої\~черги після\~смерті [PERSON] \~є його\~дружина та\~мати позивача\~ [PERSON] ,\~з якою\~спадкодавець перебував\~в зареєстрованому\~шлюбі та\~фактично проживав\~однією сім`єю\~до своєї\~смерті.\~Однак,\~виявилося,\~що за\~своє життя\~ [PERSON] \~залишив заповіт,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Харківського\~районного нотаріального\~округу Павловою\~О.О.\~03\~листопада 2020\~року,\~реєстр №\~1574,\~яким все\~своє рухоме\~та нерухоме\~майно,\~заповів йому,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який є\~чинним,\~на момент\~відкриття спадщини\~він не\~скасований,\~не змінений,\~на цей\~час його\~ніхто не\~оспорив.\~Однак,\~ протягом\~встановленого законом\~шестимісячного строку\~позивач не\~ звертався\~ до\~ нотаріальної\~контори \~із \~заявою \~про \~прийняття \~спадщини \~після \~смерті \~ [PERSON] \~саме тому,\~що за\~законом він\~не є\~його спадкоємцем,\~останнім часом\~(після\~пожежі в\~будинку за\~адресою [ADDRESS] ,\~що сталася\~03.08.2020\~року,)\~він проживав\~окремо від\~них з\~матір`ю,\~про заповіт\~йому взагалі\~нічого не\~було відомо,\~бо сам\~ [PERSON] \~за своє\~життя \~позивачу про\~нього не\~розповідав,\~його не\~показував,\~після пожежі\~вони майже\~не спілкувались,\~бачились дуже\~рідко через\~зайнятість [PERSON] \~ ненормований\~робочий день\~та постійні\~відрядження.\~Про існування\~цього заповіту\~він дізнався\~від своєї\~матері [PERSON] \~тільки при\~їхній зустрічі\~21\~листопада 2021\~року,\~тобто вже\~поза межами\~шестимісячного строку,\~якій раніше\~про цей\~заповіт також\~нічого не\~було відомо,\~вона його\~випадково знайшла\~напередодні в\~документах померлого\~чоловіка,\~коли сама\~збиралась йти\~до нотаріуса\~за оформленням\~своїх спадкових\~прав.\~Відразу після\~ цього,\~а відповідно\~вже після\~спливу \~шестимісячного \~строку \~на \~прийняття \~спадщини,\~наступного дня\~ 22.11.2021\~року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової О.О. з питання оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , на підставі такої його заяви нотаріусом була відкрита спадкова справа № 122/2021, номер у Спадковому реєстрі 68700179. Постановою приватного нотаріуса ХРНО Павлової О.О. № 524/02.31 від 22.11.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк на прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, через необізнаність про наявність заповіту, тому має право на спадкування після смерті [PERSON] , від спадщини не відмовлявся, має намір її прийняти, оформити свої спадкові права, тому і звернувся до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання, з викликом сторін та витребувано у Приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової О.О відомості про те, хто звертався із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] , чи є відомості про складання заповітів від його імені, чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину; та належним чином завірену копію спадкової справи № 122/2021, заведеної після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження, призначено цивільну справу до судового розгляду та викликано в\~судове засідання\~для допиту\~в якості\~свідка [PERSON] . В судове засідання з`явилися позивач та \~представник\~позивача адвокат Скробот В.А., позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області 21.04.2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 48/100 частин житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. 03 листопада 2020 року, реєстр № 1574, яким все своє рухоме та нерухоме майно, яке до дня смерті виявиться йому належним, у чому б таке не полягало і де б воно не знаходилося і, взагалі, все те, на шо він буде мати право за законом на день своєї смерті, заповів [PERSON] , [INFO] . Цей заповіт є чинним, на момент відкриття спадщини він не скасований, не змінений, його ніхто не оспорив. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Згідно із\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено,\~що за\~позовом спадкоємця,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини\~з поважної\~причини,\~суд може\~визначити йому\~додатковий строк,\~достатній для\~подання ним\~заяви про\~прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи зі змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При зверненні [PERSON] до нотаріуса із заявою на прийняття спадщини приватним нотаріусом\~Харківського районного\~нотаріального округу\~Павловою О.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною постановою від 22.11.2021 року за вихідним № 524/02.31. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що він був необізнаний про існування заповіту, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого відчима [PERSON] тому, що за законом він не є його спадкоємцем, останнім часом (після пожежі в будинку за адресою [ADDRESS] , що сталася 03.08.2020 року,) він проживав окремо від них з матір`ю, про заповіт йому взагалі нічого не було відомо, бо сам [PERSON] за життя про це не розповідав, його не показував, після пожежі вони між собою майже не спілкувались, бачились дуже рідко через зайнятість позивача ненормований робочий день та постійні відрядження. Про існування цього заповіту [PERSON] дізнався від своєї матері [PERSON] тільки при їхній зустрічі 21 листопада 2021 року, тобто вже поза межами шестимісячного строку, якій раніше про цей заповіт також нічого не було відомо, вона його випадково знайшла напередодні в документах померлого чоловіка, коли сама збиралась йти до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Тому позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Ці обставини створили для нього істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, відповідно пропущений строк підлягає поновленню. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. У вирішенні\~питання про\~поважність причин\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини потрібно\~враховувати свободу\~заповіту як\~фундаментальний принцип\~спадкового права.\~Зазначений висновок\~відповідає правовій\~позиції Верховного\~Суду України,\~викладеній у\~постановах від\~26\~вересня 2012\~року №\~6-85цс12,\~від 04\~листопада 2015\~року №\~6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. Правова позиція та аналогічний правовий висновок про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є достатньо поважною причиною для задоволення позовних вимог про призначення додаткового строку для прийняття спадщини викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19. Крім того,\~переглядаючи рішення\~судів попередніх\~інстанцій по\~справі №\~565/1145/17, провадження N 61-38298св18, ВС у\~постанові від 26 червня 2019 року\~зазначив, що\~необізнаність спадкодавця про наявність заповіту є достатньо поважною причиною\~для задоволення позовних вимог про призначення додаткового строку для прийняття спадщини. В рамках даної справи судами було встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами 6-місячного строку для прийняття спадщини. При цьому, спадкова справа протягом 6 місяців після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Апеляційний та касаційний суди визнали такі причини поважними, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Судом, встановлено, що позивач був необізнаний про існування заповіту до 21 листопада 2021 року, він не є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, проживав окремо від нього, сам [PERSON] за життя про заповіт йому не розповідав, його не показував, останнім часом вони між собою майже не спілкувались, бачились дуже рідко через зайнятість позивача ненормований робочий день та постійні відрядження, про існування заповіту [PERSON] дізнався від своєї матері [PERSON] вже поза межами шестимісячного строку, якій раніше про цей заповіт також нічого не було відомо, вона його випадково знайшла напередодні в документах померлого чоловіка, коли сама збиралась йти до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Зазначені обставини були підтверджені серед іншого і показами свідка [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає, що позивач дійсно мав поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій, направлених на вчасне подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Також, судом прийнятий до уваги той факт, що єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] першої черги за законом є його дружина [PERSON] , яка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, більше спадкоємців у померлого не має, інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори також не зверталися, спадкова справа протягом 6 місяців після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що підтверджується самою постановою приватного нотаріуса ХРНО Павлової О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 524/02.31 від 22.11.2021 року, Витягом про\~реєстрацію в\~Спадковому реєстрі\~про реєстрацію\~спадкової справи \~та матеріалами спадкової справи № 122/2021, номер у Спадковому реєстрі 68700179. При здійсненні судочинства суди застосовують\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 цього ж Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про існування заповіту, що призвело до неможливості своєчасно подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений\~статтею 1270 Цивільного кодексу України. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved