Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Запорізька міська рада звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне ремонтно-будівельне підприємство «Зеленбуд» відповідно до якого просить суд, визнати відповідачів такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. Вищезазначений будинок знаходиться в господарському віданні Комунального ремонтно-будівельного підприємства "ЗЕЛЕНБУД". Вказаний будинок переданий КРБП "ЗЕЛЕНБУД" від ремонтно-будівельного управління зеленого будівництва на підставі розпорядження від 23.11.1992 №426 «Про передачу майна ремонтно-будівельного управління зеленого будівництва у комунальну власність Запорізької міської Ради народних депутатів» представника президента України у Запорізькій області Бочкарьова Ю.Г. В квартирі [ADDRESS] мешкала родина [PERSON] , а саме [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 25.09.2020 року складеного представниками Комунального ремонтно-будівельного підприємства "ЗЕЛЕНБУД" встановлено, що житлова прибудова (квартира [ADDRESS] ) повністю знаходиться у непридатному для проживання стані (неналежний стан стін та підлоги, відсутність вікон, дверей тощо. Централізоване водовідведення та опалення будівлі відсутнє. На момент обстеження у квартирі [ADDRESS] відповідачі відсутні. Згідно актів від 10.03.2021, 21.04.2021 складених представниками Комунального ремонтно-будівельного підприємства "ЗЕЛЕНБУД" за участю: сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено факт не проживання з 2017 року громадян: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Інше місце проживання та місце находження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] невідоме. Отже, Відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] , в якій зареєстровані. Відомості про інше проживання родини [PERSON] відсутні. Перешкод в користуванні житловим приміщенням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ніхто не чинив та не чине. Житловим приміщенням Відповідачі не користуються та не проживають без поважних причин, відомості про місце їх перебування на теперішній час відсутні. Ухвалою від 24.11.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала викладене в позовній заяві, просила суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилась. Представник КРБП «Зеленбуд» Лехтій І.М. надала заяву про розгляд справи без її участі., позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно з частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. Будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Свідоцтвом серії СА № 000139 на право власності на будинок (а.с.5,6,7). Вищезазначений будинок знаходиться в господарському віданні Комунального ремонтно-будівельного підприємства "ЗЕЛЕНБУД". Вказаний будинок переданий КРБП "ЗЕЛЕНБУД" від ремонтно-будівельного управління зеленого будівництва на підставі розпорядження від 23.11.1992 №426 «Про передачу майна ремонтно-будівельного управління зеленого будівництва у комунальну власність Запорізької міської Ради народних депутатів» представника президента України у Запорізькій області Бочкарьова Ю.Г.(а.с.11). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10, зворот, 19,20). Згідно актів від 10.03.2021, 21.04.2021 складених представниками Комунального ремонтно-будівельного підприємства "ЗЕЛЕНБУД" за участю: сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено факт не проживання з 2017 року громадян: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13,зворот). Судом встановлено, що реєстраціє відповідачів порушує право Запорізької міської ради на вільне розпорядження і користування власним майном. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 143 Конституції України\~територіальні громади міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності. Згідно із ч. 5 ст. 16 Закону України\~Про місцеве самоврядування в Україні\~від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Пунктом 5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Пункт 8 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 71 ЖК України\~передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у зазначеному будинку з 2017 року. Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що, якщо права позивача порушені, вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування належним їй майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідач не заперечує проти визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином необхідно повернути позивачу з державного бюджету 1135 грн. сплаченого судового збору, а 1135 грн. стягнути з відповідачів на користь позивача. Згідно з п. 35 Постанови ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну. Проте, відповідач [PERSON] є інвалідом. Беручи до уваги те, що [PERSON] , як особа з інвалідністю звільнена від сплатити судового збору, неможливо покласти на неї обов`язок відшкодувати сплачений позивачем судовий збір, оскільки він в цьому випадку підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved