Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження № 23, складеного 10.06.1961 Виконавчим комітетом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області про народження [PERSON] в частині дати народження, а саме: встановити, що правильною є дата народження " [INFO] " замість " [INFO] ". Мотивуючи заяву [PERSON] зазначив, що дійсно народився [INFO] , як правильно і зазначено в свідоцтві про його народження. На підставі свідоцта про народження він отримав паспорт громадянина України та низку документів, зокрема трудову книжку, посвідчення водія, в яких зазначено дату народження [INFO] . Під час перевірки документів, проведеної Первомайським районним відділом ДМС з метою видачі закордонного паспорта, виявлено, що у актовому записі про його народження дата його народження зазначена як " [INFO] ". У внесенні змін до актового запису про народження було відмовлено через неможливість цілком підтвердити помилковість внесеної до актового запису інформації. Вважає, що в актовому записі про народження міститься помилка, оскільки фактичною датою його народження є [INFO] . Ухвалою від 28.12.2021 позов залишено без руху; заявнику надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 18.01.2022 заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі окремого провадження та справа призначена до судового розгляду на 14.02.2022, витребувана у заінтересованої особи копія актового запису про народження заявника. Заявник у судовому засіданні зазначив, що оскільки він фактично народився [INFO] , а в актовому записі про народження № 23 від 10.06.1961 зазначено дату його народження " [INFO] ", то необхідно встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження, вчиненому під час реєстрації народження; крім того, зазначив, що його батьків та свідків, які були під час реєстрації його народження, зараз немає в живих, тому підтвердить факт його народження може свідок [PERSON] , про допит якого заявив клопотання; вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Від заінтересованої особи надійшов лист, в якому зазначено, що на підставі складеного актового запису цивільного стану у повній відповідності до нього видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану; у разі доведення заявником відповідними доказами, що його дійсна дата народження " [INFO] ", заперечень по даній справі відділ не матиме; просили розглянути справу у їхню відсутність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, показання свідка, суд прийшов до таких висновків. Згідно з копією актового запису про народження №23, складеного 10.06.1961 Виконавчим комітетом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області про народження [PERSON] датою його народження зазначено "десятого мая тисяча девятьсот шестьдесят первого года", місце народження - "с. Показное Новобугского района Николаевской области", у родині четверо дітей, батько - " [PERSON] , [INFO] ", мати - " [PERSON] , 40 лет", місце проживання батьків - "с. Показное Новобугского района Николаевской области", запис про народження проведено зі слів свідків - " [PERSON] , с. Показное" та " [PERSON] (по батькові нерозбірливо), с. Показное"; видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; наявні підписи заявника, почесного батька і почесної матері; наявний підпис зав. бюро ЗАГС. Записи вчинені російською мовою. Аналогічна інформація міститься й у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. На підставі вказаного актового запису 10.06.1961 Виконавчим комітетом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] " [PERSON] ", дата народження - "двадцать восьмое апреля одна тысяча девятьсот шестьдесят первого года, 28.IV.1961 года", місце народження - "с. Показное Новобугского района Николаевской области", батько - " [PERSON] ", мати - " [PERSON] "; наявний підпис завідуючого бюро записів актів громаданського стану. У паспорті громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , свідоцтві про шлюб заявника, атестаті про середню освіту, свідоцтві про отримання кваліфікації, військовому квитку, посвідченні водія, трудовій книжці, виданих на ім`я заявника, будинкової книги, за адресою реєстрації заявника, дата народження [PERSON] зазначена " [INFO] ". Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні зазначив, що знає [PERSON] з дитинства, йому було сім років, коли народився заявник; завжди святкували день народження [PERSON] [INFO] ; добре знав батьків та сестер [PERSON] , які зазначали, що день народження [PERSON] саме [INFO] . Отже, дані щодо дати народження [PERSON] , зазначені в актовому записі про народження № 23 від 10.06.1961, не відповідають даним, вказаним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , які було вчинено та видано в один день за підписом однієї і тієї самої посадової особи - завідуючого бюро записів актів громаданського стану; крім того, запис дати народження у свідоцтві про народження вчинено як прописом, так і цифрами. Свідок підтвердив, що дата народження заявника є [INFO] ; на підставі свідоцтва про народження було видано низку документів, що встановлюють особу та посвідчують право, в яких дату заявника зазначено 28.04.1961; з дня народження заявника по день звернення до компетентних органів з метою видачі закордонного паспорта у батьків заявника та самого заявника питання щодо неправильності дати народження в актовому записі не поставало. Листом Відділу реєстрації актів цивільного стану від 04.01.2022 № 02/23.18-117 відмовлено у внесенні виправлень до актового запису, оскільки такий запис є основоположним, а заявник не надав вагомиг документів, з яких вбачались підстави для внесення виправлень. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1-2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18). Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У пункті 5 даної постанови Пленуму зазначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. У цій справі спірні правовідносини пов`язані з установленням дати народження заявника і залежно від цього - правильності чи помилковості актового запису про його народження. Відповідно до ч.1, 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Правовий висновок щодо застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису. У своїй заяві [PERSON] просив встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження №23 від 10.06.1961 в частини зазначення дати народження: "10.05.1961" замість правильного "28.04.1961". Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Заявник звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату його народження в актовому записі. Відповідно до частини 1, 2 статті 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 3 статті 270 ЦК України перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Відповідно до частини 1 статті 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. Відповідно до частини 2 статті 272 ЦК України фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Як вбачається із положень частини 7 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та пунктів 3, 4 Глави 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5, одним із визначених законодавцем способів ідентифікації фізичної особи є її дата народження. Отже, об`єктом перевірки судом в цій справі є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт народження [PERSON] в певний час. Згідно з копією актового запису про народження №23, складеного 10.06.1961 Виконавчим комітетом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області про народження [PERSON] дата його народження зазначена "десятого мая тысяча девятьсот шестьдесят первого" (запис вчинено російською мовою). У день вчинення актового запису про народження видано свідоцтво про народження, в якому дату народження дитини зазначено прописом та цифрами, і цей запис є відмінніий від актвого запису; на обох документах проставлено підпис однієї і тієї посадової особи. Актовий запис зберігається в органі, який його вчинив, в той час як свідоцтво про народження передається батькам народженої дитини; за шістдесят років ні у батьків заявника, ні у нього самого не виникало питання щодо неправильності записів в акті про народження або у свідоцтві про народження та решті документів. Свідок в судовому засіданні підтвердив, що датою народження заявника є саме [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що датою народження заявника є [INFO] , отже заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved