Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Біла Церква Київської області, на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 07.05.2018 року по 01.06.2021 року в сумі 26 262,78 грн.; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Біла Церква Київської області, на її користь заборгованість по аліментах, яка станом на 31.05.2021 року становлять 81 603 грн. В обґрунтування позову вказувала, що сторони від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду у справі № 357/4822/18 в примусовому порядку з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені). 05.10.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.11.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.02.2022 року позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості по аліментах, яка станом на 31.05.2021 року становлять 81 603 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд на підставі наявних у справі матеріалів (доказів). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Постановою від 27.07.2018 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 56870411 при примусовому виконанні судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-н/357/905/18 від 16.07.2018 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) № 57120 від 14.06.2021 року, по судовому наказу Білоцерківського міськрайонного суду № 2-н/357/905/18 від 13.07.2018 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] - заборгованість з 07.05.2018 року по 31.05.2021 року станом на 31.05.2021 року становить 81 603 грн. За розрахунками позивача неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 07.05.2018 року по 01.06.2021 року в сумі становить 26 262,78 грн. Згідно з витягом з реєстру Білоцерківської територіальної громади № 15.2-03/23754 від 02.09.2021 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та ще одна особа зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, яка підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин. При цьому Велика Палата наголосила, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з принципу диспозитивності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про стягнення з відповідача заявленого позивачем до стягнення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 07.05.2018 року по 31.05.2021 року в розмірі 26 262,78 грн. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості по аліментах. Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Слід роз`яснити позивачу, що даний розмір заборгованості по аліментам - 81 603 грн., вже є предметом стягнення на підставі судового наказу. У даній справі відсутні будь-які заперечення відповідача щодо розміру цієї суми заборгованості, тому стягнення в судовому порядку вищевказаної суми, за даних обставин справи, може призвести до подвійного стягнення однієї і тієї ж самої суми. Своєчасність виконання судового наказу про стягнення аліментів покладено на відповідного державного виконавця у відповідності до прав і обов`язків останнього, що врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

Outcome: approved