Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У грудні 2020 року позивач - [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача - [PERSON] , в обґрунтування якого вказав, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року, який було розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.05.2017 року. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти проживають та знаходяться на повному утриманні позивача, який турбується про здоров`я дітей, створив комфортні умови для розвитку, проводить свій вільний час разом із дітьми, завжди присутній на батьківських зборах, класних та шкільних заходах, має стабільний достатній дохід, характеризується позитивно, для дітей створені усі необхідні умови для проживання. Причиною розпаду сім`ї та спір щодо місця проживання дітей виник після того, як мати дітей змінила релігійні принципи, почала ініціювала себе послідовником Міжнародного товариства свідомості Крішни. Дані релігійні погляди погано вплинули на відносини в родині та на виховання дітей. Відповідач забороняла дітям вживати рибу, м`ясо, яйця тощо, все це призводило до нестачі білків, вітамінів в організмі дітей. Також відповідач здійснює психологічний тиск на дітей, забороняє дітям відвідувати свята і розваги в навчальних закладах. На теперішній час позивач, як батько дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про них, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров"я, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з ним, за його місцем проживання - [ADDRESS] . Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 24.12.2020 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. 11.03.2021 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з нею, матір`ю [PERSON] , та стягнути з відповідача на її користь судовий збір сплачений за розгляд зустрічного позову у сумі 908 грн. 12.03.2021 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано в одне провадження та присвоєно № 488/4284/20. 14.02.2022 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] , за його заявою, до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дітей залишені без розгляду. За заявою [PERSON] ухвалою суду від 14.02.2022 року зустрічний позов залишено без розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги про визначення місця проживання дітей підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради у заяві про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, а також враховуючи можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дітей, вік дітей і потреби у повсякденному житті, і той факт, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком, суд вважає за необхідним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , за його місцем реєстрації та проживання - [ADDRESS] . При цьому визначення місця проживання малолітніх разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дітей у разі визначення місця проживання останніх з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з ними, прояві турботи відносно малолітніх та участі у їх вихованні може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Згідно з положенням ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

Outcome: approved