Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що вона є власником будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.08.1997 року. В даному будинку зареєстровані відповідачі, відповідач [PERSON] з 2012 року не мешкає в будинку, його речей в будинку немає, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали у вище вказаному будинку, особистих речей в будинку не має, позичу невідомо де на даний час вони знаходяться чи проживають. .Таким чином відповідачі не користуються житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] без поважної причини. Позивач прохає суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності,свої позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації у судове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів з постановленням заочного рішення. 10 лютого 2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наслідком визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття її з реєстрації місця проживання. Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.08.1997 року (а.с.4) позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] . Згідно акту встановлення фактичного місця проживання (а.с.36) відповідачі не мешкають за адресою [ADDRESS] . Згідно копії довідки про склад сім`ї (а.с.3) відповідачі зареєстровані за вище вказаною адресою. Згідно із\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~71,\~72,\~116,156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано про те, що ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1\~ст. 214 ЦПК\~має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином суд вважає,що вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивачем не ставилося питання про стягнення процесуальних витрат, а тому суд на даному етапі не вирішує це питання.

Outcome: approved