Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] до суду із заявою, в якій просить встановити юридичного факту. Вказує на те, що він народився [INFO] в м. Харків. З моменту народження і до [INFO] він проживав в м. Харків разом зі своєю тіткою [PERSON] . Його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали окремо та участі в його вихованні не приймали. Так як його батьки своєчасно не зареєстрували факт його народження, а в подальшому їх місце проживання було невідомо, в дитячий садок та школу він не відвідував, освіту не отримав, та в подальшому в інших навчальних закладах не навчався. На даний час батьків в живих не має, точна дата та місце смерті йому невідомі. По місцю проживання його тітки [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] він зареєстрований не був, відповідно будь-який контроль органів місцевої влади за його життям не здійснювався. Станом на 24 серпня 1991 йому виповнилось 5 років і він постійно проживав у своєї тітки [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . 03 липня 2002 року вироком Жовтневого районного суду м. Харків його було засуджено до 3 років позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України. На момент затримання за вчинення кримінальних правопорушень він був неповнолітнім, працівниками міліції було встановлено його особу, однак у зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі, паспорта громадянина України він не отримав. Після звільнення з місць позбавлення волі, його знову було неодноразово засуджено. На даний час він відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92». 04.05.2020 він звернувся з заявою до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області з заявою про отримання паспорту, однак у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено. Просить встановити факт, який має юридичну силу, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Харків, станом на 24 серпня 1991 року та на час набрання чинності Закону України «Про громадянство» №2235-ІІІ, а саме 13 листопада 1991 року постійно проживав на території України. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява в якій він просить розгляд заяви проводити у його відсутність та відсутність [PERSON] , вимоги заяви підтримують. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , подані раніше заперечення на заяву підтримує. Суд, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Харків, Україна (а.с.5). Тобто станом на 1991 рік заявнику виповнилося п`ять років. Управлінням державної міграційної служби України в Черкаській області [PERSON] роз`яснено порядок для оформлення документів (а.с.6-8). Згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.04.2016 [PERSON] , [INFO] визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 187 КК України (а.с.10-11). Із зазначеного вироку суду вбачається, що [PERSON] був неодноразово судимий та вперше вирок відносно останнього було винесено Жовтневим районним судом м. Харків 03.07.2002 року. Частиною 2 статті 315\~ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на виготовлення паспорта громадянина України. Набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1\~цього ж\~Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом. Тобто, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону. Враховуючи наведене, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (за станом на 24 серпня 1991 року) підтверджений.

Outcome: approved