Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

05 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла двоюрідна прабаба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 1,5233 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0380, земельну ділянку, площею 0,7800 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0386 та земельну ділянку, площею 0,6500 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0387, з цільовим призначенням - для ведення підсобного сільського господарства, які розташовані на території Боблівської сільської ради Ковельського району Волинської області. За життя [PERSON] проживала одна та склала декілька заповітів, відповідно до одного з яких вказані земельні ділянки заповіла своїй внучці - [PERSON] , яка спадщину не прийняла та померла [INFO] . Спадкоємців першої, другої, третьої, четвертої черг за законом та за правом представлення немає. Вказуючи, що вона належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки за законом після смерті двоюрідної прабаби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, 19 січня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 67). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, 18 січня 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 65). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки: площею 1,5233 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0380, площею 0,7800 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0386, та площею 0,6500 га, кадастровий номер 0725580400:04:001:0387, з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, які розташовані на території Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області (колишньої - Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області). Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується копією державного акта про право приватної власності на землю (а. с. 16), витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 17-19, 20-22, 23-25) та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на землю (а. с. 26-28). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація по вказаних ділянках відсутня (а. с. 61 на звороті, 62 ). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень частини першої статті 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала одна у селі Бобли Турійського району Волинської області (а. с. 50). За життя [PERSON] 31 березня 2000 року та 21 січня 2001 року склала заповіти, посвідчені Боблівською сільською радою Турійського району Волинської області, якими сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії ВЛ № 0074997 та допомогу, призначену остарбайтерам, заповіла внучці - [PERSON] (а. с. 50 на звороті, 51). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла та померла [INFO] . Інших заповітів [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 44 на звороті, 45-47). Позивач [PERSON] є двоюрідною праонукою спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується рішенням Турійського районного суду Волинської області від 01 квітня 2021 року, яке набрало законної сили та яким [PERSON] також було визначено додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 10-12). 18 червня 2021 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 40 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як двоюрідна праонука спадкодавця, є єдиною спадкоємницею п`ятої черги за законом, яка в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 07 грудня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельні ділянки та їх належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 15). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 77/2021 до майна померлої [PERSON] (а. с. 40-64), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 грн. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved