Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Представник Тимофієв І.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «Уніка», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 03.03.2020 року у м. Одесі на перехресті вул. Паустовського та пр. Добровольського відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] та мотоциклу марки «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] . Під керуванням гр. [PERSON] . За результатами даної пригоди постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 року гр. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2020 року постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 року було скасовано, а провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Так, в основу постанови від 21.07.2020 року Одеським апеляційним судом було покладено Висновок експертів № 20-2273/3593 від 15.05.2020 року, відповідно до якого належні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 11.1 та 13.1 ПДР, відповідно до яких йому слід було перетинати перехрестя за мікроавтобусом, зберігаючи рядність та дотримуватися безпечної до нього дистанції; у мовах пригоди водій автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] не мав технічної можливості належним виконанням вимог ПДР уникнути пригоди; водій мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] належним виконанням вимог пунктів 11.1 та 13.1 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоду; фактичні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] , що не відповідали вимогам пунктів 11.1 та 13.1 ПДР, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП; фактичні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] по виїзду на перехрестя справа від мікроавтобуса, який рухався в крайній смузі, не передбачені правилами ПДР. Автомобіль марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] на праві власності належить гр. [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 10.11.2016 року та відповідно до довіреності від 31.03.2020 року [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти її інтереси з питань володіння, користування, експлуатації та розпорядження належним її автомобілем. Відповідно до висновку Звіту № 2626-11-20 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, визначається рівною 69477 грн., вартість матеріального збитку визначається рівною 70289,34 грн. На час вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] , яка водія мотоцикла марки «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», відповідно до поліса серії АО № 1333161, який був дійсним на момент ДТП. Згідно видаткової накладної № 2312/20 від 23.12.2020 року та Акту виконаних робіт № 11-01/К-ПВВ від 11.01.2021 року, [PERSON] були витрачені кошти на придбанням запчастин на автомобіль «Audi» 100, р/н [NUMBER] в розмірі 69477 грн. Таким чином, позивач зазначає, що виплаті підлягає сума в розмірі 74615,05 грн., з яких: 69477,00 грн. - реальна вартість виконаних робіт; 2000,00 грн. - витрати на проведення висновку експерта № 2626-11-20; 3138,05 грн. - витрати на проведення висновку експерта № 20-2273/3595. Позивач зазначає, що 02.04.2020 року до відповідача ПрАТ «СК «Уніка» було подано заяву про страхове відшкодування з усіма необхідними документами, передбаченими ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 22.02.2021 року адвокатом Тимофієвим І.В. до відповідача ПрАТ «СК «Уніка» було направлено адвокатський запит про розгляд справи № 00350125 від 03.03.2020 року у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] . У відповідь на адвокатський запит відповідачем було повідомлено про те, що в матеріалах Страхової справи № 00350125 відсутній будь - який документ (постанова суду про адміністративне правопорушення), який би встановлював винну особу в ДТП від 03.03.2020 року. Таким чином, у ПрАТ «СК «Уніка» відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] . З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 74615,05 грн., витати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 15000,00 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн.; ?Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 26.04.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.06.2021 року за клопотанням представника відповідача ПрАТ «СК «Уніка» Бортник Л.В. судом було постановлено проводити розгляд даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд констатує, що представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що 17.05.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1333161, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «BMW» R1200GS. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року, яка є однією із обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, не встановлена жодним документом у порядку кримінального або адміністративного судочинства, а усі мотиви, вказані у позовній заяві є лише припущеннями та не підтверджені допустимими доказами у справі. Представник відповідача також зазначив про те, що висновок експерта № 20-2273/3595 було виконано не за ухвалою суду, такий має однобічний характер, у висновку не зазначено, що експерт обізнаний зі змістом ст. 384, 385 КК України, а тому дане дослідження не є належним доказом у даній справі. Окрім того, у поданому відзиві на позову заяву, представник відповідача заперечив проти розрахунку заподіяного збитку визначеного позивачем. Зокрема, представник відповідача зазначив про те, що відповідно до ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Розмір збитку пошкодженому автомобілю марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] було розраховано страховиком на підставі Звіту № 3046 від 14.04.2020 року, складеного оцінювачем ТОВ «СЗУ» [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 146008,63 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 64548,00 грн. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вартість транспортного засобу «Audi» 100, р/н [NUMBER] у пошкодженому стані (після ДТП) було визначено на підставі Висновку експертного дослідження № 3259 від 24.04.202о року ТОВ «СЗУ Україна» становила 26828,23 грн. Таким чином, у випадку виплати страхового відшкодування страхове відшкодування розраховувалося б наступним чином: 65458,00 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 26828,23 грн. (вартість залишків транспортного засобу) - 0 грн. (франшиза) = 37719,77 грн. - страхове відшкодування. Саме така б сума і підлягає виплаті страхового відшкодування у випадку, якби цивільно - правові відповідальність водія [PERSON] настала. Окрім того, представник відповідача заперечив проти відшкодування витрат на правову допомогу, вказував на те, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу не може вважатися належним доказом розміру суми, яка заявлена до стягнення, а тому, у разі задоволення позову представник відповідача просить суд вдвічі зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Суд констатує, що представником позивача Тимофієвим І.В. було надано до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача вказує на те, що твердження представника відповідача у поданому відзиві на позову заяву є необґрунтованими та безпідставними. А тому, просить суд задовольнити даний позову у повному обсязі. Представник позивача Тимофієв І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд ухвалити рішення, яким: ?Стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 74615,05 грн., витати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 15000,00 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн.; ?Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, із будь - якими заявами та клопотаннями не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. Заслухавши прояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 03.03.2020 року у м. Одесі на перехресті вул. Паустовського та пр. Добровольського відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] та мотоциклу марки «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] . Автомобіль марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] на праві власності належить гр. [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 10.11.2016 року. Відповідно до довіреності від 31.03.2020 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси з питань володіння, користування, експлуатації та розпорядження належним її автомобілем. (а.с. 40). 17.05.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1333161, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «BMW» R1200GS, що підтверджується доданою представником відповідача до матеріалів відзиву на позовну заяву копією вказаного полісу. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. І. Оцінка суду щодо права позивача на отриманням від ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування. По справі встановлено, що за результатами дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 року гр. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Проте, постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2020 року постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 року було скасовано, а провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Так, в основу постанови від 21.07.2020 року Одеським апеляційним судом було покладено Висновок експертів № 20-2273/3593 від 15.05.2020 року, відповідно до якого належні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 11.1 та 13.1 ПДР, відповідно до яких йому слід було перетинати перехрестя за мікроавтобусом, зберігаючи рядність та дотримуватися безпечної до нього дистанції; у мовах пригоди водій автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] не мав технічної можливості належним виконанням вимог ПДР уникнути пригоди; водій мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] належним виконанням вимог пунктів 11.1 та 13.1 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоду; фактичні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] , що не відповідали вимогам пунктів 11.1 та 13.1 ПДР, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП; фактичні дії водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] по виїзду на перехрестя справа від мікроавтобуса, який рухався в крайній смузі, не передбачені правилами ПДР. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд не може погодитися із твердженням представника відповідача про неналежність Висновку експертів № 20-2273/3593 від 15.05.2020 року як доказу у даній справі, оскільки позивач у даній справі не доказує вказаним висновком обставини, викладені у позові, а посилається на висновок як доказ, оцінку якому було надано Одеським апеляційним судом за результатами розгляду справи № 523/4673/20, в якій встановлено всі фактичні обставини. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як було вище зазначено постановою Одеського апеляційного суду від 21.07.2020 року у справі № 523/4673/20 у справі щодо [PERSON] провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Розглядаючи справу, судом було взято до уваги Висновок експертів № 20-2273/3593 від 15.05.2020 року, який підтверджує причинний зв`язок між діями водія мотоцикла «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] та виникненням ДТП, в той час як у діях [PERSON] такого зв`язку між виникненням ДТП не вбачається. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24.06.2020 року у справі № 640/14169/17. Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність транспортного засобу мотоцикла «BMW» R1200GS, яким керував відповідач [PERSON] , забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1333161 укладеного [PERSON] з ПрАТ «СК «Уніка». 02.04.2020 року гр. [PERSON] в інтересах [PERSON] звертався до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою від потерпілої особи про виплату матеріального збитку. Однак, як вбачається із пояснень ПрАТ «СК «Уніка», наданих її представником у відзиві на позовну заяву, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2020 року, яка є однією із обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, не встановлена жодним документом у порядку кримінального або адміністративного судочинства, а усі мотиви, вказані у позовній заяві є лише припущеннями та не підтверджені допустимими доказами у справі Окрім того, 22.02.2021 року адвокатом Тимофієвим І.В. до відповідача ПрАТ «СК «Уніка» було направлено адвокатський запит про розгляд справи № 00350125 від 03.03.2020 року у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] . У відповідь на адвокатський запит відповідачем було повідомлено про те, що в матеріалах Страхової справи № 00350125 відсутній будь - який документ (постанова суду про адміністративне правопорушення), який би встановлював винну особу в ДТП від 03.03.2020 року. Таким чином, у ПрАТ «СК «Уніка» відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] , що підтверджується наявною в матеріалах справи листом - відповіддю № 507 від 23.02.2021 року. Однак суд не може погодитися із такими висновками страхової компанії з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, зокрема, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку (зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або підчас захисту майна, життя, здоров`я; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо - транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) й до вказаного переліку не віднесено відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. Також встановлено те, що виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика. Даний висновок було сформовано у постанові Великої Палати ВС від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, який суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Натомість, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт дорожньо - транспортної пригоди, що відбулася 03.03.2020 року у м. Одесі на перехресті вул. Паустовського та пр. Добровольського за участю автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] та мотоциклу марки «BMW» R1200GS, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , дії якого, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною, що породжує виникнення цивільно-правової відповідальність у вказаної особи та, що в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про правомірність звернення до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про отримання страхового відшкодування, оскільки встановлені обставини та досліджені докази дають суду обґрунтовані підстави стверджувати, що дорожньо - транспортна пригода, яка мала місце 03.03.2020 року є саме страховим випадком, на підставі ПрАТ «СК «Уніка» зобов`язано вчинити дії щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі. ІІ. Висновок суду щодо заявленого позивачем розміру виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до висновку Звіту № 2626-11-20 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, визначається рівною 69477 грн., вартість матеріального збитку визначається рівною 70289,34 грн. [PERSON] були витрачені кошти на придбанням запчастин на автомобіль «Audi» 100, р/н [NUMBER] в розмірі 69477 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної № 2312/20 від 23.12.2020 року та Акту виконаних робіт № 11-01/К-ПВВ від 11.01.2021 року. Згідно приписів ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. В той же час, з доданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву Звіту № 3046 від 14.04.2020 року, складеного оцінювачем ТОВ «СЗУ» [PERSON] , вбачається, що було розраховано розмір збитку пошкодженого автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 146008,63 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 64548,00 грн. (а.с. 82 - 86). Вартість транспортного засобу «Audi» 100, р/н [NUMBER] у пошкодженому стані (після ДТП) було визначено на підставі Висновку експертного дослідження № 3259 від 24.04.2020 року ТОВ «СЗУ Україна» становила 26828,23 грн. (а.с. 108 - 109). Беручи до уваги зазначені вище докази, у суду наявні всі підстави вважати, що автомобіль марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] за результатами дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 03.03.2020 року, є фізично знищеним через економічно необґрунтованим проведенням його ремонту. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування школи, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні на запитання суду про те в якому стані та де знаходиться наразі автомобіль марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] , представник позивача повідомив, що даний автомобіль [PERSON] було відремонтовано та наразі автомобіль знаходиться у його користуванні. А тому, враховуючи вчинення позивачем дій спрямованих на ремонт автомобіля та подальшу його експлуатацію, суд доходить висновку, що поведінка позивача підтверджує незгоду [PERSON] із визнанням автомобіля марки «Audi» 100, р/н [NUMBER] фізично знищеним. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що страхове відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] із відповідача ПрАТ «СК «Уніка» становить 37719,77 грн., що є різницею між ринковою вартістю автомобіля до ДТП (64548,00 грн.) та вартістю автомобіля після ДТП (26828,23 грн.). ІІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами представника позивача що внаслідок доржньо - транспортної пригоди, що сталося з вини відповідача [PERSON] , позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті дорожньо - транспортної пригоди, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 10000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 5000 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При звернення до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, з наявної в матеріалах Угоди про надання правничої допомоги від 0.06.2021 року вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Тимофієвим І.В. відповідну угоду про надання останнім правової допомоги. Із попереднього розрахунку судових витрат вбачається, що витрати на правову допомогу адвоката становили 15000,00 грн. даний факт також підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» слід тягнути на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 37719,77 грн., відповідно до частини пропорційно задоволеного розміру позовних вимог витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7500,00 грн., частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 454,00 грн., а також із відповідача [PERSON] на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial