Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди жилого приміщення у сумі 40 000,00 грн., обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Між сторонами 07.06.2018 був укладений договір найму жилого приміщення строком на 6 місяців. Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов`язалась щомісяця сплачувати позивачу квартирну плату у сумі 4000,00 грн. У зв`язку із пологами відповідача, термін дії договору оренди було продовжено. Починаючи з листопада 2019 року відповідач припинила сплачувати щомісячні виплати позивачу за користування вказаною квартирою, а 10.09.2020, на вимогу позивача, залишила найману квартиру не сплативши борг за проживання, який становить 40 000,00 грн. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2002, належить квартира [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] 07.06.2018 був укладений договір найму жилого приміщення строком на 6 місяців. Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов`язалась щомісяця сплачувати позивачу квартирну плату у сумі 4000,00 грн. У зв`язку із пологами відповідача, термін дії договору оренди було продовжено. Починаючи з листопада 2019 року відповідач припинила сплачувати щомісячні виплати позивачу за користування вказаною квартирою, а 10.09.2020, на вимогу позивача, залишила найману квартиру не сплативши борг за проживання, який становить 40 000,00 грн. Так, за приписами ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Так, п. 3.1 договору відповідач зобов`язалась щомісяця сплачувати позивачу квартирну плату у сумі 4000,00 грн. Позивач зазначає, що негаразди з відповідачем почались після того, як [PERSON] у грудні 2018 року народила дитину. У зв`язку із пологами відповідача, позивачем було продовжено строк дії договору оренди, однак починаючи з листопада 2019 року відповідач припинила виплачувати позивачу щомісячні виплати за користування квартирою. Таким чином, відповідач має заборгованість з орендної плати 40 000, 00 грн. за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтю 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту договору оренди можна зробити висновок про те, що наявність зобов`язання, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання до його фактичного виконання й не позбавляє орендодавця права на отримання сплатити суми боргу. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved