Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

21 грудня 2021 року на адресу Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла вищевказана позовна заява позивача [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Березнегуватська державна нотаріальна контора. У позові зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,41 га. Зазначає, що крім нього, в померлої [PERSON] є син та дочка, які є відповідачами по справі. За свого життя [PERSON] склала заповіт на користь позивача про який він дізнався лише в 2021 році. Звернувшись до Березнегуватської державної нотаріальної контори 09.11.2021 року, позивач отримав роз`яснення з приводу пропущеного строку про прийняття спадщини та йому було рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду для вирішення цього питання. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував, просив провести розгляд за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив провести розгляд без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник Березнегуватської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином. Надала суду заяву про неможливість бути присутньою під час розгляду справи, клопотань не заявляла. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 11.06.1974 року серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого записана [PERSON] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку площею 4.41 га серії ЯГ №604243 від 22.04.2007 року, виданого на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації №325 від 02.06.2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010600802071, розташованої в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, вказана земельна ділянка належала матері позивача [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть від 04.01.2010 року серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с.Висунськ, Березнегуватського району, Миколаївської області, про що складено актовий запис № 3. При цьому, [PERSON] 31 грудня 2009 року склала заповіт посвідчений секретарем Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаїївської області, зареєстрованого в реєстрі за №107, на користь [PERSON] , яким заповідала земельну ділянку площею 4.41 га розташованої в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 28.09.2021 року №846, разом з [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , проживали: співмешканець - [PERSON] , мати - [PERSON] та онуки - [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть від 15.04.2013 року серії [NUMBER] , мати [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] в с.Висунськ, Березнегуватського району, Миколаївської області, про що складено актовий запис №6. З інформаційної довідки, наданої на вимогу суду завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області Нікурадзе Т.В. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня, тобто ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Згідно роз`яснення завідувача Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з питанням оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] однак у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість позивач протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживав. Тобто, з огляду на вимоги ч.1 ст.1272 ЦК України, позивач вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року. Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 30.07.2020 року по справі № 172/888/18 зазначив, що правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними". Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач стверджує, що у зв`язку з тим, що він дізнався про наявність заповіту складеного на його користь тільки в 2021 році, тому не зміг вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В матеріалах справи наявна заява відповідачів [PERSON] та [PERSON] , зі змісту яких слідує про визнання відповідачами позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки через необізнаність про наявність заповіту, [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Враховуючи вищевикладене та той факт, що у відповідачів відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, поважність пропуску строку позивачем для прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та визначити позивачу додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved