Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29.11.2017 року в загальній сумі 63123 грн 82 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 12002 грн 05 коп., пені та комісії в сумі 51121 грн 77 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором в порушення вимог діючого законодавства та умов договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, посилаючись на сплату відсотків за користування кредитом та нарахування до сплати не узгоджених сторонами виплат. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» і [PERSON] 29.11.2017 року був укладений в письмовому вигляді кредитний договір відповідно до анкети-заяви, згідно якої позивач відкрив відповідачу поточний рахунок зі встановленням кредитного ліміту. Згідно наданого суду позивачем розрахунку відповідач отримав кредит станом на 14.09.2021 року в сумі 12002 грн 05 коп., сплатив відсотки за користуваня кредитом та має заборгованість за цим договором в загальній сумі 63123 грн 82 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 12002 грн 05 коп. і нарахованої пені та комісії в сумі 51121 грн 77 коп. Вказані обставини підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, позивачем заявлені вимоги обгрунтовані наявністю між сторонами договорних відносин щодо наданя відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до його анкети-заяви від 29.11.2017 року. З тексту вказаної анкети-заяви вбачається виявлення бажання відповідача відкрити поточний рахунок з кредитним лімітом на суму вказану у додатку відповідно до умов договору, при цьому сама анкета-заява від 29.11.2017 року не містить конретних умов кредитного договору, в тому числі розміру кредитного ліміту, процентної ставки, комісії та відповідальності сторін у вигляді неустойки за порушення зобов`язання. З наданих суду позивачем матеріалів взагалі не вбачається наявності додатків до вказаної анкети-заяви від 29.11.2017 року, при цьому доданий до позову витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб, як додаток до вказаної анкети-заяви відповідачем під час укладення договору не підписаний. Поряд з цим, згідно тексту заяви-анкети відповідач підтвердив ознайомлення не з наданими суду «Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб», а з «Умовами і правилами надання банківських послуг», які суду позивачем не надані. Крім того, позивачем взагалі не наданий суду додаток до вказаної анкети-заяви від 29.11.2017 року або інші підтвердження узгодженого сторонами кредитного ліміту встановленого відповідачу. З урахуванням викладеного, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий позивачем витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб не є належним доказом на підтвердження умов укладеного сторонами договору в передбаченій законом письмовій формі, без надання суду підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови договору, з урахуванням оспорювання їх відповідачем. За таких обставин заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 12002 грн 05 коп., отримання якого відповідачем визнається та підтверджується випискою по його рахунку, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Доводи позивача викладені у відповіді на відзив зміст якої фактично зводиться до ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту в електронному вигляді (за електронним договором), в тому числі під час реєстрації в мобільному застосунку, не приймаються судом до уваги як належний доказ, оскільки: по-перше ознайомлення споживача банківських послуг з умовами надання позивачем банківських послуг повинно відбуватися під час укладення кредитного договору, по-друге в заяві-анкеті від 29.11.2017 року зазначено про таке ознайомлення споживача (тобто не в електронному вигляді з проставленням електронного підпису) з умовами надання позивачем банківських послуг, а по-третє згідно тексту заяви-анкети від 29.11.2017 року споживач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг відмінними від наданих суду позивачем Умов обслуговування рахунків фізичних осіб, підтверджень ознайомлення відповідача з якими на час укладення договору позивачем суду не надано. Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови і правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази надані суду сторонами, з урахуванням часткового визнання відповідачем позову, що не порушує інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 12002 грн 05 коп., оскільки судом достовірно встановлено отримання відповідачем вказаних коштів згідно заяви-анкети від 29.11.2017 року та не повернення їх позивачу, чим порушуються права позивача як кредитодавця, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає. При цьому, суд враховує, що згідно з виписки по рахунку відповідача останнім сплачено позивачу в повному обсязі відсотки за користування кредитними коштами та заборгованості за відсотками відповідач перед позивачем не має, що свідчить про досягнення останнім мети надання відповідачу в користування кредитних коштів за встановленими банком умовами надання кредиту. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 431 грн 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог позивача (12002,05/63123,82*2270=431,60).

Outcome: partial