Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,1386 гектара (кадастровий номер - 5621681200:01:004:0189) та житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на даній земельній ділянці, належать їй на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу. По сусідству з нею, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] (відповідач). Він облаштував власне будинковолодіння таким чином, що створює перешкоди у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком, господарськими спорудами. Зазначені перешкоди вбачаються у наступному. На території відповідача знаходяться будівлі сараю та вбиральні, які збудовані впритул до межі земельної ділянки, що належить [PERSON] . Атмосферні опади з покрівлі будівлі сараю відповідача потрапляють на територію її земельної ділянки, затоплюючи її подвір"я та руйнуючи фундамент власних господарських будівель. Збудований фундамент під огорожу на межі земельної ділянки, що належить позивачці, зі сторони будинковолодіння [ADDRESS] , заважає природному відведенню стічних вод з її земельної ділянки. Відповідно до висновку експерта №ЕЗ-17/20 вбачається перешкоджання у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами. 22.02.2019 [PERSON] подано заяву на ім`я голови Вербської сільської ради з проханням направлення комісії для складання акту про порушення норм ДБН з сторони власника ділянки [ADDRESS] . 25 квітня 2019 року комісією було складено Акт обстеження земельної ділянки. У ході проведення обстеження встановлено, що тимчасова дерев`яна господарська споруда, яка розташована на земельній ділянці [PERSON] знаходиться впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Вода з даху даної споруди стікає на сусідню земельну ділянку, що є порушенням Державних будівельних норм. Дворова вбиральня [PERSON] теж встановлена поблизу межі, що порушує санітарні норми. Відстань до туалету облаштована навісом з шиферу, дощові води з якого стікають на земельну ділянку [PERSON] під фундамент господарської будівлі. У підсумку комісія запропонувала відповідачу розібрати навіс з шиферу на шляху до вбиральні, зробити водовідведення дощових вод на свою ділянку впродовж 20 днів. Відповідач вказаних порушень не усунув. На адресу [PERSON] було надіслано звернення від 14.04.2020 з вимогою про усунення порушень норм ДБН. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з усними проханнями усунути зазначені порушення. Проте, усі звернення відповідачем були проігноровані, тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом в якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належними їй земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами, а саме: перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] та перенести дворову вбиральню на відстань не менше 20 м від її будинку. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 1681, 60 грн. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Пащук Т.С. позовні вимоги підтримав в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні належними позивачці земельною ділянкою, житловим будинком та господарськими спорудами, а саме: перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , а також у частині стягнення з відповідача судових витрат. В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перенести дворову вбиральню на відстань не менше 20 м від будинку позивачки, представник позивачки відмовився. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний перенести господарську споруду (сарай) на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки належної позивачці, а також відшкодувати половину сплаченого позивачкою судового збору. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України ( далі за текстом ЦК України), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють права власників суміжних земельних ділянок. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 09.12.2014 (а.с. 9, 10, 14-15). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2014, укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, останній було передано земельну ділянку (кадастровий номер - 5621681200:01:004:0189) площею 0,1386 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13, 22). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням УДМС України в Рівненській області (а.с. 43). 25 квітня 2019 року комісією Вербської сільської ради складено Акт обстеження земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] . У ході проведення обстеження встановлено, що тимчасова дерев`яна господарська споруда, яка розташована на земельній ділянці [PERSON] знаходиться впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Вода з даху даної споруди стікає на сусідню земельну ділянку, що є порушенням Державних будівельних норм. Дворова вбиральня [PERSON] теж встановлена поблизу межі, що порушує санітарні норми. Відстань до туалету облаштована навісом з шиферу, дощові води з якого стікають на земельну ділянку [PERSON] під фундамент господарської будівлі. У підсумку комісія запропонувала відповідачу розібрати навіс з шиферу на шляху до вбиральні, зробити водовідведення дощових вод на свою ділянку впродовж 20 днів (а.с. 24). Оскільки [PERSON] вказаних порушень не усунув, на його адресу представником позивачки - адвокатом Пащуком Т.С. було надіслано звернення від 14.04.2020 року з вимогою про усунення порушень норм ДБН, яке було отримано [PERSON] 15.04.2020 (а.с. 25, 26). У висновку експерта №ЕЗ-17/20 зазначено наступне: на території будинковолодіння [ADDRESS] наявні будівлі сараю та вбиральні, що збудовані впритул до межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . Розміщення господарських будівель та споруд (сараю та вбиральні) на території будинковолодіння [ADDRESS] не відповідає вимогам ДБН. Фундамент під огорожу, влаштований зі сторони будинковолодіння по [ADDRESS] на межі земельної ділянки по [ADDRESS] , погіршує умови її експлуатації. Для усунення спричиненого погіршення необхідне розроблення додаткових проектних рішень для даної ділянки щодо відведення стічних вод (а.с. 27-38). Надана позивачем та оглянута судом фото- та відео фіксація свідчать про стікання дощових вод з дахів будівель відповідача на територію земельної ділянки позивачки (а.с. 37, 38, 41). Як встановлено судом, права позивачки були порушені, так як відповідач фактично розмістив тимчасову дерев`яну господарську споруду впритул до межі земельної ділянки позивачки без належного по закону відступу. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханнями усунути зазначені порушення, проте ці звернення [PERSON] були проігноровані. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей. На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно вимог державних будівельних норм Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", а саме п. 6.1.41 при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1 -25. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать, що відповіднебудівництво з боку відповідача створює для позивачки перешкоди для користування належною їй земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , які полягають, у влаштуванні водостоку господарських будівель [PERSON] таким чином, що вода стікає на ділянку [PERSON] безпосередньо під фундамент допоміжної господарської споруди. Отже, господарська споруда (сарай) відповідача зведена без дотримання вимог ДБН про відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку, що в підсумку перешкоджає позивачці повноцінно користуватися своєю власністю. Тому, позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Зважаючи на це, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 840, 80 грн.

Outcome: partial