Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 27 січня 2021 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 3 000 євро, з обов`язком повернення 4\~000 євро зі строком повернення до 06 квітня 2021 року, що підтверджується укладеним договором позики. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Просить, стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 4 000 євро, що в еквіваленті становить 122720 грн., 3 відсотки річних 2067 грн. та повернення сплачених судових витрат. судового збору 1247,88 грн і витрат на професійну правничу допомогу 5\~000 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.11.2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та повернуті на адресу в відміткою «адресат відсутній за вказаною адресо.» . Представником позивача [PERSON] адвокатом Думчиковою Т.В. подана заява про розгляд справи за відсутності позивача, на підставі наявних доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали\~справи,\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються заявлені\~вимоги у\~їх сукупності\~та взаємозв`язку,\~об`єктивно\~оцінивши усі\~наявні докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення заяв\~по суті,\~суд приходить\~донаступного висновку. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики\~\~одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику\~\~в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики\~\~або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває тільки права. У справі,\~що розглядається,\~судом на\~підставі досліджених\~доказів,\~зокрема \~ договору\~позики,\~ \~долучено до\~справу в\~оригіналі,\~ \~встановлено,\~що між\~сторонами виникло\~позикове зобов`язання,\~відповідно до\~якого відповідачем\~взято у\~борг у\~позивача 3\~000\~ євро\~ з\~обов`язком повернення\~4\~000\~євро зі\~строком повернення\~ 06\~квітня 2021\~року,\~проте у\~визначений строк\~зазначені кошти\~не повернуто. Наявність у позивача боргового документа,\~\~ порядку повернення коштів, визначеному у борговому документі, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики та плати за користування чужими грошовими коштами, що передбачено ст. 1048 ЦК України . Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~ статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. Згідно зі\~ст.1050 ЦК України\~\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з боргової розписки відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позику до 06.04.2021 року, проте у встановлений строк умови договору не виконав, а тому за період з 06.04.2021 року по 27.10.2021 року відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~необхідно стягнути три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 2067,75грн. Згідно з положеннями ч.1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів сплати боргу за договором позики відповідачем, в порушення вимог \~ст. 81 ЦПК України, суду не надано \~ \~ \~ \~ Судові витрати розподіляються згідност.141\~ЦПК України. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у повернення сплачених судових витрат: судового збору в розмірі 1247,88 грн Позивач просив\~стягнути з\~ відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 26.10.2021 року, укладений між адвокатом Думчиковою Т.В. та Пилипенко О.В., які за відсутності заяви відповідача, є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи та суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суму понесених ними витрат на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи.

Outcome: approved