Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» невиплаченого страхового відшкодування. Позов мотивує тим, що 19 березня 2019 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по автодорозі сполученням «Львів-Радехів-Луцьк» в напрямку м. Горохів зі сторони м. Луцьк на перехресті в с. Софіївка, Горохівського району в районі 99км+530м автодороги, сполученням «Львів-Радехів-Луцьк» здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок пригоди останній від отриманих травм помер на місці пригоди. У позові зазначає, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» поліс №АМ/6630872 від 08.11.2018 року. На повідомлення про настання страхового випадку та заяву про страхове відшкодування [PERSON] та [PERSON] страховиком прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із відсутністю рішення суду про встановлення вини водія застрахованого транспортного засобу у скоєнні ДТП. Вважає, таке рішення страховика незаконним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Позивачі через свого представника просять стягнути з відповідача відшкодування шкоди завданої смертю особи годувальника, відшкодування моральної шкоди та витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в загальному розмірі 200000 грн. Позивачі та їх представник в судове засіданні не з`явилися, проте в судове засідання представник позивачів подав клопотання про зменшення позовних вимог, якому просить залишити без розгляду вимогу про стягнення відшкодування шкоди завданої смертю особи годувальника та стягнути з відповідача в користь позивачів відшкодування моральної шкоди в розмірі 50074 грн. та витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в загальному розмірі 50000 грн. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що у матеріалах справи наявні відповідні докази, в судове засідання не з`явився. В судове засідання надав відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив у задоволені позову відмовити з підстав відсутності необхідних доказів втрати годувальника, не доведеністю факту перебування позивачів на утриманні потерпілого та відсутності доказів встановлення вини особи цивільна відповідальність якої застрахована. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, ознайомившись із клопотанням представника позивачів, відзивом, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. З огляду на вказані норми та враховуючи клопотання представника позивача, розгляд справи здійснюється в межах частини заявлених позовних вимог підтриманих клопотанням представника позивачів. Судом встановлено, що 19 березня 2019 року о 19 год. 20 хв. 99км+530м автодороги, сполученням «Львів-Радехів-Луцьк» на перехресті в с. Софіївка, Горохівського району [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] в напрямку м. Горохів зі сторони м. Луцьк здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок пригоди останній від отриманих травм помер на місці. Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом 22 березня 2019 року актовий запис №5 (а.с.13). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2019 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР №12019030000000387 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.10). Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] водія [PERSON] відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6630872 застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», що не оспорюється сторонами (а.с.11). Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до статей 1 та 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, є страховий поліс. За змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Матеріалами справи підтверджується, що позивачі [PERSON] , [PERSON] через свого представника [PERSON] звертались до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» з повідомленнями про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої особи та заявами по страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.22 - 27). Згідно повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за №753-ЮР від 26 липня 2021 року останнім було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстави відсутності рішення суду про встановлення вини водія застрахованого транспортного засобу у скоєнні ДТП, що мала місце 19.03.2019 року (а.с.37). Представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами, факту непеборної сили та умислу потерпілого у завданій ним шкоді, що вказує на наявність правової підстави для відшкодування шкоди без встановлення вини. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача викладені у відзиві, що за фактом ДТП не встановлено вини водія. Так у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 500/2095/15-ц визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з положеннями п.27.3 ст.27 Закону, Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Довідкою Горохівської міської ради №636 підтверджується факт проживання однією сім`єю позивачів [PERSON] , [PERSON] та потерпілого [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.19). Свідоцтвом про народження та копіями паспортів позивачів підтверджується, що потерпілий [PERSON] , який помер [INFO] є сином позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-18). Завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», а тому суд приходить до висновку що відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна». Окрім цього вирішуючи питання відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника приходжу до наступного висновку. Згідно положення п.27.4 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На підтвердження своєї вимоги [PERSON] подав копію договору від 01 липня 2021 року про виготовлення пам`ятника, яким визначено ціну договору, що становить 50000 грн., реєстраційні документи ФОП [PERSON] , специфікацію з переліком робіт (послуг) додаток 1 до договору на суму 50000 грн., акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.07.2021 року на суму 50000 грн. та товарний чек від 09.07.2021 року на загальну суму 50000 грн. (а.с.30-36). Мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати, яка станом на березень 2019 року становила 4173 грн. що у розрахунку відповідно до вимог п.27.4 ст.27 Закону становить 50076 грн. Таким чином загальна сума витрат на поховання, виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника становить 50000 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат (50076 грн.) у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну. У пункті 15 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зазначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Аналогічного висновку щодо визнання товарного чеку розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу товару, дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 лютого 2019 року по справі №820/1206/15. Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, є правомірним. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесені ним витрати на поховання та на придбання надгробного пам`ятника у загальному розмірі 50000 грн. належними доказами, а тому вказані витрати підлягають стягненню з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна». Враховую вищевикладене вважаю, що позов [PERSON] та [PERSON] в інтересах яких звернувся адвокат Урин Орест Ігорович до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди шляхом стягнення страхового відшкодування є підставним та підлягає до задоволення. На підставі ст.979, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved