Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 18 лютого 2022 року. Позивач у позовній заяві посилався на те, що з 28 квітня 2020 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01 лютого 2021 року його було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням трудового договору. Станом на теперішній час з позивачем не було проведено розрахунків, нараховану заробітну плату не виплачено. Просив суд стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 19\~410 гривень, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 185 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2021 року по 09 грудня 2021 року у розмірі 47\~638 гривень 80 коп., а також судовий збір у розмірі 908 гривень. Відповідачеві ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що наказом ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» № 169 від 27 квітня 2020 року [PERSON] було прийнято на роботу з 28 квітня 2020 року до 31 січня 2021 року (а.с. 11). Наказом ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» № 30 від 01 лютого 2021 року [PERSON] звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (а.с. 11 оберт, 12). Згідно з довідкою № 13 від 01 жовтня 2021 року, виданої ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод», при звільнення [PERSON] в остаточний розрахунок станом на 01 жовтня 2021 року належить заробітна плата у розмірі 19\~410 гривень та компенсація у розмірі 185 гривень (а.с. 14). Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 1, 2 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата\~ це\~винагорода,\~обчислена,\~як правило,\~у грошовому\~виразі,\~яку власник\~або уповноважений\~ним орган\~виплачує працівникові\~за виконану\~ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до положень ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Станом на теперішній час розрахунків з позивачем відповідач не здійснив, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 19\~410 грн. та компенсація у розмірі 185 грн. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що однією з обов`язкових умов застосування відповідальності роботодавця у вигляді сплати працівнику середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є наявність у його діях вини. Аналогічні роз`яснення містить п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно з яким стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, можливе за умови, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. За правилом пункту 8 даної постанови Кабінету Міністрів України нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до відомостей бухгалтерії ТОВ «Дніпропетровський трубопрокатний завод» середньоденний заробіток [PERSON] складає 220 гривень 55 коп. (а.с. 14). Оскільки відповідач не здійснив виплату нарахованої заробітної плати, що належить позивачеві, то суд вважає, що середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає з 01 лютого 2021 року (перший робочий день після звільнення) по 13 грудня 2021 року (день звернення з позовом до суду) 216 робочих днів х 220 гривень 55 коп. = 47\~638 гривень 80 коп., що розраховується наступним чином. Позивача було звільнено 01 лютого 2021 року. Денний заробіток складає 220 гривень 55 коп. Кількість робочих днів за лютий 2021 року 21 х 220 гривень 55 коп. = 4 631 гривня 55 коп., березень 2021 року 22 х 220 гривень 55 коп. = 4\~852 гривні 10 коп., квітень 2021 року 22 х 220 гривень 55 коп. = 4\~852 гривні 10 коп., травень 2021 року 18 х 220 гривень 55 коп. = 3\~969 гривень 90 коп., червень 2021 року 20 х 220 гривень 55 коп. = 4\~411 гривень, липень 2021 року 21 х 220 гривень 55 коп. = 4\~631 гривня 55 коп., серпень 2021 року 21 х 220 гривень 55 коп. = 4\~631 гривня 55 коп., вересень 2021 року 22 х 220 гривень 55 коп. = 4\~852 гривні 10 коп., жовтень 2021 року 20 х 220 гривень 55 коп. = 4\~411 гривень, листопад 2021 року 22 х 220 гривень 55 коп. = 4\~852 гривні 10 коп., грудень 2021 року 7 х 220 гривень 1\~543 гривні 85 коп., а всього за період з 02 лютого 2021 року по 09 грудня 2021 року 47\~638 гривень 80 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме судовий збір. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень (а.с. 1) за позовну вимогу в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і компенсації, становить 19\~595 гривень. 1% ціни позову становить 195 гривень 95 коп. (19 595 гривень / 100% = 195 гривень 95 коп.), що є менше від визначеного ЗУ «Про судовий збір» мінімального розміру судового збору, тому з підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. З урахуванням того, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved