Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

21.02.2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Голденбрідж», [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, у якому з врахуванням подальшої зміни його предмета просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] у її власність квартиру [ADDRESS] , яка була набута [PERSON] у власність на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.11.2015 р. між нею та ТОВ «Голденбрідж» в особі директора Гречківської В.П., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 8629. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.10.2013 р. між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (далі - квартира), на підставі якого того ж дня до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис № 2838865 про її право власності на вказану квартиру. Разом з тим, 26.03.2015 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі № 761/21019/14-ц, яким визнано недійним договір купівлі-продажу квартири від 19.07.2013 р., укладений між ТОВ «Голденбрідж» та [PERSON] , а також витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру та повернуто її у власність ТОВ «Голденбрідж». 08.10.2015 р. на підставі вказаного рішення суду проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Голденбрідж». В подальшому 12.11.2015 р. між ТОВ «Голденбрідж» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, на підставі якого того ж дня право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] . При цьому, 08.02.2017 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу, якою рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 16.03.2016 р. скасовано, а справу вирішено передати на новий розгляд до суду першої інстанції. За таких обставин, оскільки скасовано рішення суду, на підставі якого квартира вибула з її володіння, позивачка вважає, що у даному випадку спірна квартири вибула з власності поза її волею та підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння, а тому звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 01.03.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою від 20.02.2018 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні судом задоволені клопотання учасників справи, а саме залучено до участі у справі [PERSON] як співвідповідача та витребувано докази. Ухвалою від 31.10.2018 р. задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «Голденбрідж» та зупинено провадження у справі до вирішення справи № 761/21019/14-ц. Ухвалою від 18.09.2020 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою від 21.01.2021 р. задоволено клопотання представника позивача, прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову від 20.01.2021 р., а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснення щодо позову і відзиву Разом з тим, в підготовчому судовому засіданні судом без виходу до нарадчої кімнати відмовлено в задоволення клопотань представника відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, та про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 01.03.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзивів не подали. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.07.2013 р. між ТОВ «Голденбрідж» в особі директора Шаламай Н.В. та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 532, за яким ТОВ «Голденбрідж» на користь [PERSON] відчужило квартиру [ADDRESS] . 11.10.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Атаманюк В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2195, за яким [PERSON] відчужив вказану квартиру на користь [PERSON] . На підставі зазначеного договору того ж дня приватним нотаріусом КМНО Атаманюк В.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 6698562, про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис № 2838865 від 11.10.2013 р. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2015 р. у справі № 761/21019/14-ц за позовом ТОВ «Голденбрідж» до Шаламай Н.В. , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, вказаний позов задоволено частково, а саме визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 19.07.2013 р., укладений між ТОВ «Голденбрідж» в особі Шаламай Н.В. та [PERSON] , а також витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру та повернуто її у власність ТОВ «Голденбрідж». Зазначене рішення набрало законної сили 13.05.2015 р. 02.11.2015 р. державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусовою В.В. на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2015 р. у справі № 761/21019/14-ц прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 25784521, про реєстрацію за ТОВ «Голденбрідж» права власності на квартиру, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис № 11922862 від 08.10.2015 р. Таким чином, 08.10.2015 р. квартира фактично вибула з власності [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2015 р. у справі № 761/21019/14-ц. Разом з тим, 12.11.2015 р. між ТОВ «Голденбрідж» в особі директора Гречківської В.П. та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 8629, на підставі якого ТОВ «Голденбрідж» відчужило квартиру на користь [PERSON] . Так, п.1.1.1 договору передбачено, що відчужувана квартира належить продавцеві (ТОВ «Голденбрідж») на підставі рішення суду від 26.03.2015 р. у справі № 761/21019/14-ц. Крім того, п.2.3.1 договору передбачено, що укладаючий цей договір, покупець ( [PERSON] ) свідчить, заявляє та підтверджує, що її чоловік [PERSON] надав згоду на укладення договору, викладену у відповідній письмовій заяві засвідченій приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. 12.11.2015 р. за реєстрованій за № 8614. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.06.1974 р. зроблено відповідний запис № 9. 12.11.2015 р. приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 26080265, про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 12015207 від 12.11.2015 р. Частиною 1 статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 12.01.2022 р. у справі № 646/7463/16-ц, від 10.11.2021 р. у справі № 760/28053/13-ц та від 29.09.2021 р. у справі № 761/44318/17 міститься наступний висновок, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, відчужена ТОВ «Голденбрідж» на користь [PERSON] , право власності на яку зареєстровано з останньою, фактично набута [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] , а тому належить їм обом на праві спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2017 р. у справі № 761/21019/14-ц, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 16.03.2016 р. скасовано, а справу вирішено передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 08.01.2020 р. Шевченківським районним судом м.Києва у справі № 761/21019/14-ц ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Голденбрідж» до Шаламай Н.В. , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов`язання повернути товариству квартиру. Разом з тим, 01.09.2020 р. Київським апеляційним судом у цій справі прийнято постанову, залишену без змін постановою Верховного Суду від 22.12.2021 р. за результатами розгляду касаційної скарги [PERSON] , якою змінено мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2020 р. У вказаній постанові суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання договору купівлі-продажу спірної квартири (укладеного між ТОВ «Голденбрідж» та [PERSON] ) недійсним не можуть бути задоволені, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, у діях власника майна - ТОВ «Голденбрідж» була воля на відчуження квартири, остання була придбана в особи, яка мала право на її відчуження, а тому таке майно не може бути витребуване в добросовісного набувача [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України. Отже, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2015 р. у справі № 761/21019/14-ц, на підставі якого спірна квартира вибула з власності [PERSON] , є скасованим. Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 01.09.2020 р., яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , яка не може бути витребувана у останньої відповідно до ст. 388 ЦК України. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі № 522/2110/15-ц та у справі № 522/2201/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 р. у справі № 179/1114/19, від 20.10.2021 р. у справі № 369/13272/17 та від 28.07.2021 р. у справі № 522/19112/17 містяться наступні висновки. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. При цьому, системне тлумачення статті 388 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в такому випадку законодавець презюмує, що у разі скасування судового акта останній не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Тобто майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, прийнятого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку на підставі відповідного правочину зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру, яка у подальшому вибула з власності останньої поза її волею, оскільки рішення суду, на підставі якого вказана квартира вибула з власності позивача, після його перегляду в касаційному порядку було скасовано, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15402280000), яка була набута [PERSON] у власність на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.11.2015 р. між нею та ТОВ «Голденбрідж» в особі директора Гречківської В.П., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 8629. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8000,00 грн. у рівних частках, а саме по 2666,67 грн. з кожного.

Outcome: approved