Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернулися до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про відібрання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] проживає мати з малолітніми дітьми в антисанітарних умовах.11.10.2021 спеціалістами Служби разом із фахівцями соціальної роботи Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації було відвідано вищевказану адресу та встановлено, що умови проживання для дітей критично незадовільні, в квартирі антисанітарія, речі розкидані, діти недоглянуті, брудні, голодні, продукти харчування відсутні. Мати дітей, [PERSON] на момент відвідування знаходилась в нетверезому стані та не могла доглядати дітей, адекватно сприймати ситуацію. Малолітні були з ознаками вірусної інфекції, мали підвищену температуру тіла. Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Діти зареєстровані та проживали разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 11.10.2021 за результатами оцінки рівня безпеки дитини та фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю Службою були вжиті невідкладні заходи до забезпечення їх безпеки - негайне відібрання дітей. Того ж дня дітей було передано до КНП «Київської міської дитячої клінічної лікарні №2» м. Києва, а в подальшому до Київського міського будинку дитини «Берізка» на повне державне утримання, де вона перебуває по теперішній час. Зазначені дії відповідача, на думку позивача, відповідно до ст. 170 СК України, є підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, тому Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звертається з даним позовом до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2021 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду м. Києва від 13.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представником позивача до суду подано заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а/з № 457 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а/з № 1166. Діти разом з матір`ю зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] проживає мати з малолітніми дітьми в антисанітарних умовах. 11.10.2021 спеціалістами Служби разом із фахівцями соціальної роботи Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації відвідано вищевказану адресу та встановлено, що умови проживання для дітей критично незадовільні, в квартирі антисанітарія, речі розкидані, діти недоглянуті, брудні, голодні, продукти харчування відсутні, що підтверджується Актом обстеження умов проживання. Згідно з листом-повідомленням Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 14.05.2021 щодо громадянки [PERSON] , [INFO] працівниками СЮП ВП Деснянського УП ГУНП в м. Києві було відвідано родину, де було виявлено антисанітарію у приміщенні, а також не доглянутих дітей (а.с.15). Відповідно до листа Директору Деснянського районного у м. Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Альтману Д. від 01.06.2021щодо проведення відповідної роботи та надання соціальних послуг родині [PERSON] зазначено про те, що під час відвідування родини було встановлено, що умови проживання дітей не задовільні, діти виглядають не охайно, мати перебуває у декретній відпустці, та вихаванням дітей займається самостійно (а.с.14). У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 566783 від 07.05.2021, складеного відносно [PERSON] , 02.05.2021 за адресою: [ADDRESS] остання неналежно виконувала батьківські обов`язки по відношенню до дітей, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП України (а.с.16). З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Деснянського району м. Києва зазначено про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] щеплений з порушенням календаря, матір`ю на прийом до лікаря з 4-місячного віку доставляється нерегулярно після неодноразових запрошень. Зокрема останній раз дитина оглянута лікарем 02.09.2021, при цьому мати і дитина перебували в брудних речах із запахом сечі, відсутні чіткі відповіді матері щодо годування дитини та його меню і догляду, зі слів памперс змінюється дитині один раз на тиждень. Також у хлопчика спостерігається затримка фізичного та психомоторного розвитку 1-2 ст., відставання появи навиків на 3 місяці, специфічні порушення розвитку мовних функцій та реакцій на зовнішнє середовище, рекомендоване спостереження невролога. Щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] зазначено про те, що щеплена дитина з порушенням календаря, останній раз оглядалась лікарем у віці 9 місяців, мати і дитина з`явились на прийом в брудному одязі із запахом сечі. Також у дитини спостерігається затримка фізичного та психомоторного розвитку, специфічні порушення розвитку моторних функцій, а саме не може пересуватись самостійно лише при підтримці за руку, не може самостійно гратись з іграшками, не виконує прохання та не розуміє, що їй говорять (а.с.21). Згідно з Актом обстеження умов проживання житини від 11.10.2021 на момент обстеження, мати перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому пояснивши, що вона разом з біологічним батьком доньки поминали її померлу матір. В квартирі було дуже брудно , в кімнаті накурено, засмічено пляшками з-під бутилок горілки та недопалками у попільничці. Зазначено про те, що сусіди скаржаться на сім`ю, просять прийняти міри, оскільки в родині постійні сварки, дітей на вулицю виводять рідко (а.с.35). 11.10.2021 за результатами оцінки рівня безпеки дитини та фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю Службою були вжиті невідкладні заходи до забезпечення їх безпеки - негайне відібрання дітей. Того ж дня дітей було передано до КНП «Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2» м. Києва для проведення обстеження, надання необхідної медичної допомоги, в тому числі лікування в стаціонарних умовах. Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 616 від 13.10.2021 відібрано у матері [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] у звязку з загрозою життю і здоровю дитини. Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з метою вирішення подальшої долі забезпечити тимчасове влаштування дитини (а.с.41). Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 617 від 13.10.2021 року відібрано у матері [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з метою вирішення подальшої долі забезпечити тимчасове влаштування дитини (а.с.42). Згідно відповіді Київського міського будинку дитини «Берізка» від 30.11.2021 малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у закладі з 26.10.2021 і по теперішній час. Ні батьки, ні родичі не відвідували та не цікавились станом здоров`я дітей, зокрема не приймали участі в їх утриманні. (а.с.74). Відповідно до довідки - характеристики, виданої Громадською організацією «Моя Незалежна Країна» [PERSON] проходить курс ресоціалізації та адаптації у християнському адаптаційному центрі ГО «МНК» стаціонарно з 10.11.2021 за фактичною адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Відповідно до ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст.170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. п. 2-6 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст.164 СК України, а саме: - батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків є винятковою санкцією за невиконання батьківських обов`язків. Характер небезпеки, її місця в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. Для відібрання дитини необхідно встановити факт існування небезпеки. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (частина 2 статті 170 СК). Отже, вищенаведені випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 2 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Як зазначається у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і виховання. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved