Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Рішенням Городенківського районного суду від 13 січня 2020 року задоволено позов [PERSON] до Торговицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за заповітом. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Візінського В.В. задоволено. Рішення Городенківського районного суду від 13 січня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Торговицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за заповітом відмовлено. 07 лютого 2022 року представником [PERSON] адвокатом Візінським В.В. подано заяву про стягнення судового збору та судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. На підтвердження зазначених витрат до заяви долучено договір про надання правової допомоги, укладений 17 лютого 2021 року між [PERSON] та адвокатом Візінським В.В., акт приймання-передачі виконання роботи по договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2022 року та квитанцію про оплату [PERSON] 5000,00 грн. З огляду на це просив стягнути з позивача на користь [PERSON] 5 000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції. Також просить стягнути судові витрати, пов`язані з оплатою останнім судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн. Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення не містить клопотання про розгляд питання в судовому засіданні, необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи відсутня. Разом з тим копію заяви було направлено іншим сторонам та роз`яснено право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно стягнення на користь заявника судових витрат. Правом на подання такого заперечення [PERSON] не скористався. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у з`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. За положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність»,детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником [PERSON] у апеляційній скарзі заявлено клопотання про стягнення з апелянта витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції та те, що докази понесення позивачем судових витрат будуть надані в порядку статті 141 ЦПК України. Отже клопотання про розподіл цих судових витрат не було вирішено під час перегляду справи апеляційним судом. Протягом п`яти днів після ухвалення постанови представником апелянта подано докази, що підтверджують такі витрати. Зокрема, договір про надання правової допомоги, укладений 17 лютого 2021 року між [PERSON] та адвокатом Візінським В.В. та акт приймання-передачі виконання роботи по договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2022 року з детальним описом робіт, а також квитанція до прибуткового касового ордеру №03/02 від 03 лютого 2022 року про оплату [PERSON] 5\~000,00 грн по договору про надання правової допомоги. В матеріалах справи також міститься ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 03 грудня 2021 року, згідно якого адвокат Візінський В.В. уповноважений представляти інтереси [PERSON] в апеляційному суді. Зі змісту цих доказів вбачається, що правнича допомога [PERSON] при розгляді справи в суді апеляційної інстанції полягала в усній консультації, ознайомленні з матеріалами справи в суді першої інстанції, вивченні та правовому аналізі матеріалів справи і судової практики, складанні апеляційної скарги, складанні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, участі в судовому засіданні в апеляційному суді. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~Європейський суд\~з прав\~людини,\~присуджуючи судові\~витрати на\~підставі статті\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950\~року.Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1\~Закону України\~від 05\~липня 2012\~року №\~5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19\~Закону №\~5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. \~ \~ \~ \~Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 31 січня 2022 року в даній справі не було вирішено питання про судові витрати, подана представником апелянта заява про відшкодування витрат на правничу допомогу та сплату судового збору підлягає до часткового задоволення. Пунктом 1.2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 1921 грн. З огляду на категорію справи, ставки судового збору та межі оскарження судового рішення розмір судового збору за подання апеляційної скарги складав 1\~152,60 грн (1921,00 грн х 0,4 х 150%). Апелянтом натомість сплачено 1362 грн, що підтверджується квитанцією. Відповідно з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1\~152,60 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом Візінським В.В., апеляційний суд враховує відсутність заперечення [PERSON] та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а відтак неспростованість неспівмірності витрат, які підлягають розподілу між сторонами; загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для апелянта. Оскільки апеляційна скарга задоволена то відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь апелянта підлягають стягненню з [PERSON] повністю в розмірі 5\~000,00 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Візінського В.В. та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Outcome: partial