Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

03.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк», в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 29.01.2010 в розмірі 25398, 41 грн. станом на 18.08.2021, яка складається з наступного: 23417, 76 грн. - заборгованість за кредитом, 1980, 65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 29.01.2010 між АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого остаточно збільшений до 24000 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 18.08.2021 за ним утворилась заборгованість у розмірі 25398, 41 грн., яка складається з наступного: 23417, 76 грн. - заборгованість за кредитом, 1980, 65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 03.09.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. 26.09.2021 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 26.09.2021. Ухвалою судді від 29.09.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 47). Відповідачка до судового засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний поштовий конверт з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне її повідомлення, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачкою не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2010 відповідачка [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, підписав заяву, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання послуг, а також Тарифами Банку (а.с. 13-18). Позивачем змінювався встановлений кредитний ліміт, що підтверджується наданою до суду довідкою. (а.с. 11), який останній раз збільшено 26.10.2017 до 24000, 00 грн., та 09.01.2020 зменшено до 0,00 грн. На підставі укладеного договору № б/н від 29.01.2010, відповідачу були видані банківські картки на строк дії останньої до 10/24 (а.с. 12). АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачці. Питання щодо зміни кредитного ліміту врегульовані п.п. 3.2, 3.3 Договору, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. До стягнення АТ КБ «ПриватБанк» заявляє суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.01.2010 в розмірі 25398, 41 грн. станом на 18.08.2021, яка складається з наступного: 23417, 76 грн. - заборгованість за кредитом, 1980, 65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, до 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем, також передбачено: - відсоткова ставка в розмірі 2,5% в місяць; - розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; -строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) - відсоткова ставки по договору/30 нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки на суму більше 50 грн.; - штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань: 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом; - процентна ставка ( в місяць) на суму несанкціонованого завищення ліміту кредитування 3, 75 %. Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розрахунок позивача відповідачем спростований не був жодними доказами. Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.01.2010 № б/н, посилався на довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем (а.с. 14). Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 23417, 76 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 1980, 65 грн. є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved