Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просить зобов`язати відповідача здійснити обов`язкову реструктуризацію за договором про іпотечний кредит № DNQ0G40000003710 від 28 лютого 2008 року, в порядку та на умовах, передбачених пунктом 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитуваня». Позов обґрунтовано тим, що 28.02.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит № DNQ0G40000003710 про надання [PERSON] споживчого кредиту у сумі 170437,50 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на строк до 28.02.2028 року. 04.08.2008 року між позивачкою та АТ КБ «Приватбанк» була укладена додаткова вимога до договору про іпотечний кредит № DNQ0G40000003710 від 28 лютого 2008 року про заміну залишку непогашеного гривневого кредиту у сумі 170579,67 грн, за яким у позивачки не було жодного порушення зобов`язань по сплаті затверджених графіком погашення кредиту щомісячних платежів, умовним валютним кредитом у розмірі 36762,86 доларів США на строк до 28.02.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,17% на місяць. До лютого 2015 року заборгованості зі сплати платежів за кредитним договором позичальниця не мала, грошові кошти у розмірі 36762,86 доларів США фактично не отримувала. З лютого 2015 року позивачка почала сплачувати платежі за кредитним договором з затримкою. 13.04.2021 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1381-ІХ, яким розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року доповнено новим пунктом 7, згідно якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним цьому пункті критеріям, підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника або його представника. Згідно листа відповідача № 20.1.0.0.0\\7-210701\\485 від 09.07.2021 року відповідач відмовив позивачці у реструктуризації, посилаючись на те, що у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області відкрите цивільне провадження за позовом банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № DNQ0G40000003710 від 28 лютого 2008 року. Після набрання чинності постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.10.2021 року позивачка повторно письмово звернулася до відповідача з письмовою заявою від 15.11.2021 року про здійснення перерахунку в іноземній валюті у національну валюту України та про реструктуризацію залишку несплаченого боргу за кредитом. Відповідач розглянув заяву позивачки та в усному порядку відмовив у задоволенні реструктуризації, не зазначаючи причини відмови, чим порушив права позивача, як споживача кредитних послуг. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу строк подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали. Копію вищевказаної ухвали разом із копією позовної заяви та додатками до неї представник відповідача отримав 10 січня 2022 року, відзиву на позов у визначений строк не подав. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши письмові докази, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Так, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року (цивільна справа № 203/2651/20) встановлено, що 28 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DNQ0G40000003710 на суму 170 437,50 грн., строком дії до 28 лютого 2028 року. 04 серпня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до цього договору, відповідно до умов якої, наданий кредит було переведено у валюту - долар США. 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. Відповідно до Розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям». Відповідно до пункту 7 Розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім такого випадку як наявність на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі (абзац другий підпункту 3 пункту 7). Отже Законом № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року передбачено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою позичальника, яка подається кредитору, з дотриманням умов, визначених пунктом 7. Така заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року з позивача [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNQ0G40000003710 від 28 лютого 2008 року у загальному розмірі 7095,32 доларів США, що становить заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Постанова набрала законної сили 05 жовтня 2021 року. Отже існує судове рішення по суті у справі, предметом спору у якій були права і обов`язки сторін за договором, яке набрало законної сили, для реструктуризації зобов`язань за яким позичальником [PERSON] була подана заява. Позивач (позичальник) вчасно звернулася до відповідача (кредитора) із заявою про реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором 15 липня 2021 року, яку відповідач отримав 18 листопада 2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення, доданого до матеріалів справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем було сплачено 908,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved