Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

09 вересня 2014 року прокурор звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовна заява мотивована тим, що 04.09.2009 року на підставі довідки обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки» Хмельницькою районною державною адміністрацією видано розпорядження №1040/09-р про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення садівництва в садовому товаристві «Дубки» [PERSON] площею 0,060 га. В подальшому,\~04.07.2011\~року розпорядженням\~Хмельницької районної\~державної адміністрації\~№1008/11-р\~«Про затвердження\~технічноїдокументації та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення садівництва на території Давидковецької сільської ради» затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою. На підставі зазначених розпоряджень [PERSON] 25.11.2011 видано державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земля та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №682508241002858 Проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що дані розпорядження та виданий на їх підставі державний акт с незаконними та підлягають скасуванню і визнанню недійсним відповідно з наступних підстав. Так,\~вироком Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 19.02.2014,\~року який\~набрав законної\~сили 02.06.2014\~на підставі\~ухвали апеляційного\~суду Хмельницької\~області,\~у кримінальному\~провадженні №686/1\~13\~82/13-к\~директора СТ «Дубки» [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. В ході судового розгляду встановлено, що 02.07.2009 року [PERSON] , зловживаючи своїм службовим становищем щодо розпоряджання землею обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки», одноособово прийняв рішення про відведення у приватну власність [PERSON] земельної ділянки № 50 шляхом складання та видачі офіційних документів, необхідних для приватизації, до яких вніс неправдиві відомості про те, що останній належав до членів обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки». При цьому встановлено, що [PERSON] ніколи не був членом даного садівничого товариства, список яких затверджено розпорядженням Хмельницької міської адміністрації №1360 від 26.05.1994. Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа яка зацікавлена її одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом її відведення, звергається з клопотанням про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В зв`язку із цим, і реєстрація зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011, виданого [PERSON] на думку позивача, підлягає скасуванню. Враховуючи викладене позивач вважає, що останній протиправно отримав у власність земельну ділянки, як член обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки», загальною площею 0,0600 га, вартість якої, згідно висновків про ринкову вартість земельних ділянок складає 57 354 гри., а виданий йому держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 682508241002858, є недійсним. Просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Хмельницької РДА №1040/09-р від 04.09.2009 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності па земельні ділянки для ведення садівництва в садовому товаристві « [INFO] », в частині надання [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Хмельницької РДА від 04.07.2011 за № 1008/11 -р «Про затвердження технічної документації та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення садівництва на території Давидковецької сільської ради» та визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №204516 від 25.11.2011 року, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682508241002858, та скасувати його державну реєстрацію. Ухвалою Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 09 вересня 2014 року було відкрито провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заочним рішенням Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року позов задоволено. 18 травня 2020 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 02 вересня 2020 року скасоване заочне рішення та справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Представник позивача в судове засідання з`явився, вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав наведених у позові. Представник Хмельницької міської ради у судовому засіданні підтримав позов, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Представники Хмельницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Треті особи Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України\~здійснюючи \~правосуддя,\~ суд\~ захищає\~ права,\~свободи \~та інтереси\~фізичних осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором.\~Згідно ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 04.09.2009\~року на\~підставі заяви\~відповідача Хмельницькою\~районною державною\~адміністрацією видано\~розпорядження №1040/09-р\~про надання\~дозволу на\~розробку технічної\~документації із\~землеустрою щодо\~складання документів,\~що посвідчують\~право власності\~на земельні\~ділянки для\~ведення садівництва\~в садовому\~товаристві «Дубки»\~ [PERSON] \~площею 0,060\~га та\~04.07.2011\~року розпорядженням\~ цієї\~ж адміністрації\~№1008/11-р\~затверджено технічнудокументацію та передачу у власність [PERSON] зазначеної земельної ділянки. На підставі зазначених розпоряджень [PERSON] 25.11.2011 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земля та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №682508241002858 Вироком Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 19.02.2014,\~який набрав\~законної сили\~02.06.2014\~рок5у\~на підставі\~ухвали апеляційного\~суду Хмельницької\~області,\~у кримінальному\~провадженні №686/1\~13\~82/13-к\~директора СТ «Дубки» [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України за те, що 02.07.2009 року [PERSON] , зловживаючи своїм службовим становищем щодо розпоряджання землею обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Дубки», одноособово прийняв рішення про відведення у приватну власність [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS] шляхом складання та видачі офіційних документів, необхідних для приватизації, до яких вніс неправдиві відомості про те, що останній належав до членів обслуговуючого кооперативу. [PERSON] не є членом даного садівничого товариства, список яких затверджено розпорядженням Хмельницької міської адміністрації №1360 від 26.05.1994 року. Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч. 2 ст.\~14 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст.\~19\~Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцієюта законами України. За приписами ст.35\~ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 118\~Земельного кодексу\~України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок. Так, зокрема, частинами 6-7\~ст. 118 Земельного кодексу України\~передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Із аналізу вищезазначених положень суд приходить до висновку, що законодавцем, по-перше, визначено порядок безплатної приватизації земельної ділянки громадянином, в тому числі перелік документів, які додаються до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, по-друге, передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач у встановленому законом порядку отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою, розроблений ним проект був затверджений в порядку передбаченому законодавством, виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, інших умов, які необхідно виконати для прийняття уповноваженим органом рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки законом не встановлено. В обґрунтування своєї позиції позивач, як на основний та єдиний доказ, посилається на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2014 року, який набрав законної сили 02.06.2014 року на підставі ухвали Апеляційного суду Хмельницької області у кримінальному провадженні № 686/11382/13-к, яким директора СТ «Дубки» [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Однак, відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, як вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2014 року стосується іншої особи, [PERSON] , то й обставини, встановлені вказаним вироком можуть бути доказом в цивільній справі лише щодо дій (бездіяльності) [PERSON] . При цьому, вищевказаний вирок та встановлені ним обставини не можуть слугувати доказом на думку суду, протиправного набуття відповідачем права власності на земельну ділянку під садівництво. В обґрунтування своєї позиції прокурором, не представлено інших доказів, які б підтверджували неправомірність набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку та незаконності розпоряджень районної адміністрації, в тому числі, що спірна земельна ділянка не була вільна та була відведена іншій особі, матеріали справи не містять. Суд вважає, що жоден нормативно-правовий акт не визначає, що наявність або відсутність довідки про членство в садовому товаристві є підставою для отримання земельної ділянки у власність в порядку безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам, що спростовує позицію прокурора щодо обґрунтованості позову, порушення інтересів держави та підтверджує безпідставність заявленого прокурором позову. Статтею 21 ЦК України\~визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої\~статті 393 цього Кодексу\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає\~закону\~і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Зважаючи на викладене, судом не встановлено порушення прав позивача, посилання представника позивача на те, що порушено інтереси громади м. Хмельницького прийняттям розпоряджень Хмельницької районної адміністрації щодо погодження, виділу та надання земельної ділянки під садівництво у власність [PERSON] без довідки що останній є членом садівничого товариства є формальними підставами, зазначені обставини також, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не визначенні нормами чинного законодавства України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільної права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та її Конституції та статті 13 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, відповідно до яких України кожна особа має право на ефективна засіб правового захисту, не заборонений законом. Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем. Аналіз наведених вище норм права, встановлені судом обставини справи дають також підстави суду дійти висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та не буде ефективним інструментом для його відновлення. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, представник позивача не надав суду доказів та не довів яким саме чином порушується право Хмельницької міської ради, як власника та користувача земельної ділянки. Враховуючи, що судом не встановлено підстав для задоволення вимог позовної заяви тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed