Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, визнати нечиними транзакції від 28.12.2019 року щодо переказу коштів з картокового рахунку [NUMBER] неналежними переказами; скасувати нарахування відповідачем по кредитним коштам в сумі 15 000,00 грн. по картковому рахунку [NUMBER] , проценти за користування кредитними коштами; стягнути з відповідача кошти в сумі 2 440, 24 грн пені, компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами укладений договір про надання банківських послуг monobank від 13 листопада 2019 року. При укладенні договору відкрито рахунок [NUMBER] , по якому позивачу наданий картковий рахунок [NUMBER] з лімітом кредитних коштів в сумі 15 000,00 грн. 28 грудня 2019 року невідома особа шляхом заміни СІМ карти абонентського номеру позивача отримала несанкціонований доступ до банківських рахунків позивача та у подальшому здійснила крадіжку грошових коштів, шляхом їх переказу на інші карткові рахунки. В подальшому з карткових рахунків, які відкриті позивачем в АТ КБ «Приват Банк» за допомогою Приват-24 на картковий рахунок [NUMBER] перераховані кошти, які потім перераховані на інші рахунки. Загальна сума викрадених коштів становить 25 961,09 грн. Вважає, що через незаконні дії відповідача, які полягають у неналежному проведенні відповідних заходів безпеки рахунків клієнта банку та встановлення належного користувача monobank , відсутність належного інформування клієнта про несанкціоновані дії призвели до порушення прав позивача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав письмовий відзив (Т.1 а. с. 90-96). Вказує на те, що згідно положень п.п. 5.3 Умов та правил «Порядок здійснення дистанційного обслуговування» у розділі І «Загальні умови» визначено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. При укладенні договору сторони дійшли згоди про можливість здійснення операцій картковим рахунком позивача з використанням ПІН-коду, цифрових паролів із визначеним сторонами алгоритмом ідентифікації у тому числі через фінансовий номер клієнта. 28 грудня 2019 року мали місце наступні обставини за картковим рахунком позивача: 16.50 відправлено ОТР-пароль для зміни довіреного пристрою за запитом клієнтів, фінансовий номер телефону [NUMBER] ; 16.50 - введено ОТР-пароль для зміни довіреного пристрою та ПІН-коду для входу у мобільний додаток. З моменту введення вірного ОТР-паролю та ПІН-коду подальші повідомлення для підтвердження ідентифікації клієнта для здійснення платіжних операцій надсилалися на новий довірений пристрій HUAWEI MAR-LX1A. Згідно п.8.11 Умов та Правил, клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду. Тому з врахуванням авторизації клієнта при зміні пристрою, банк не мав жодної правової підстави для відмови у зміні довіреного пристрою. З аналогічних підстав банком було проведено платіжні операції, так як вони супроводжувалися коректним введенням ПІН-коду, що прирівнюється до власноручного підпису клієнта. Вказують на те, що банку від початку платіжні операції вбачалися як такі, що ініційовані клієнтом. Іншою інформацією до повідомлення клієнта про зворотнє банк не володів. Клієнт повідомила про ймовірні шахрайські дії з боку сторонніх осіб після 3 годин після здійснення платежів. 8 вересня 2021 року АТ «Універсал Банк» подав зустрічний позов, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 13 листопада 2019 року у розмірі 17610,73 грн. Свої вимоги мотивує ти, що 13 листопада 2019 року [PERSON] підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Станом на 15.03.2021 року утворилася заборгованість в сумі 17610,73 грн. (Т.3 а.с.38-41). Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 6 квітня 2020 року призначено підготовче судове засідання на 25 травня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 25 травня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 24 червня 2020 року за клопотанням представника позивача для надання додаткових документів. 24 червня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 18 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному на 18 серпня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 серпня 2021 року відкладено підготовче судове засідання на 26 жовтня 2020 року у зв`язку з витребуванням документів. 26 жовтня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 5 листопада 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 5 листопада 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 12 січня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2021 року зупинено провадження у справі до розгляду справи №591/2002/20. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 3 серпня 2021 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 27 вересня 2021 року. Справу перепризначено на 8 жовтня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 8 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи до 8 листопада 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 8 листопада 2021 року за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи до 2 грудня 2021 року. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Ніколаєнко О.О. об`єднано в одне провадження справу №591/1866/20 та справу №591/6517/21, присвоївши №591/1866/20. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 2 грудня 2021 року призначено справу до судового розгляду на 18 січня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 січня 2022 року відкладено розгляд справи до 14 лютого 2022 року у зв`язку з витребуванням документів та залученням третьої особи. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного належить відмовити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 13 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем укладений Договір про надання банківських послуг monobank, при укладенні договору відкрито рахунок [NUMBER] , по якому позивачу наданий картковий рахунок [NUMBER] з лімітом кредитних коштів в сумі 15 000,00 грн.(Т.1 а.с. 25) Як вбачається з руху коштів по картці, 28 грудня 2019 року о 16.53 год. кошти в сумі 10361,09 грн. (361,09 грн. комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на картку» переведено на картковий рахунок [NUMBER] , належний невідомій особі та відкритий в АТ «Ощадбанк»; 28 грудня 2019 року о 16.53 год. кошти в сумі 5200,00 грн. (200 грн. комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на карту» переведено на картковий рахунок [NUMBER] АТ «Ощадбанк»; 28 грудня 2019 року о 16.53 год. операція щодо переказу коштів в сумі 5200,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] скасовано; 28 грудня 2019 року о 16.54 год. вказану операцію по переведенню коштів здійснено на картковий рахунок [NUMBER] , належний невідомій особі та відкритий в АТ «УкрСиббанк»; 28 грудня 2019 року о 17.06 год. здійснюється надходження коштів в сумі 100 грн. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку [NUMBER] ; 28 грудня 2019 року о 17.06 грн. надійшли кошти в сумі 7 000,00 грн. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку [NUMBER] ; 28 грудня 2019 року о 17.07 год. надійшли кошти в сумі 1300 грн. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку [NUMBER] ; 28 грудня 2019 року о 17.08 год. надійшли кошти в сумі 2000 грн. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку [NUMBER] ; 28 грудня 2019 року о 17.09 год. кошти в сумі 10 400,00 грн. (400,00 грн. комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на картку» переведено на картковий рахунок [NUMBER] АТ «УкрСиббанк» (Т.1 а.с. 26-30). Вхід до мобільного додатку системи monobank до 16.30 год. 28 грудня 2019 року позивач здійснювала з мобільного терміналу Meizu модель М6Note, ІМЕІ: [NUMBER] під ІР-адресою: [NUMBER] . Останнє з`єднання абонентського номеру [PERSON] ( [NUMBER] ) у зазначеному вище мобільному терміналі відбулося о 16.11 год. 28 грудня 2019 року в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 69. О 16.30 год. 28 грудня 2019 року, абонентський номер [NUMBER] почав працювати в мобільному терміналі невідомої особи, моделі Huawei марки р30lite, ІМЕІ: [NUMBER] , за ІР-адресою: [NUMBER] . Зазначений термінал перебуває в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 11. О 16.31 год. змінилася Базова станція із позначенням - 33301-29727 та на абонентський номер позивача надходять СМС з повідомленням від різних операторів, мобільний термінал працює за типом з`єднання gprsCall, INTERNET (Т.1 а.с.32-36). Згідно витягу щодо операцій по акаунту monobank, вхід в акаунт відбувся 28 грудня 2019 року о 10-50 год. з мобільного терміналу за ІР-адресою [NUMBER] , використовуючи номер [NUMBER] (Т.1 а.с. 32). Таким чином, незаконно використовуючи абонентський номер позивача, невідома особа за допомогою мобільного терміналу за ІР-адресою [NUMBER] направила запит на доступ до акаунту [PERSON] в Internet Banking системи monobank. Банк, не звертаючи уваги на те, що відбулася зміна ІР-адреси мобільного терміналу клієнта з [NUMBER] на раніше не використовуваний [NUMBER] , не зважаючи на те, що абонентський номер [NUMBER] , належний [PERSON] , о 16. 57 год. 28 грудня 2019 року починає працювати в мобільному терміналі за ІР-адресою [NUMBER] в зоні дії Базової станції оператора мобільного зв`язку Vodafone в м. Кривий Ріг, при цьому, що остання операція за картковим рахунком позивача відбулася о 16.36 год. 28 грудня 2019 року в магазині «АТБ» по вул. Я. мудрого, 57 в м. Суми, о 16.50 год. 28 грудня 2019 року надає доступ невідомій особі до акаунту [PERSON] в системі monobank, тим самим надає доступ до банківського карткового рахунку. О 16-53 год. 28 грудня 2019 року невідома особа в мобільному додатку monobank проводить зміну фінансового номеру з [NUMBER] на невикористовуваний раніше абонентський номер [NUMBER] , на що також банк не звернув уваги та надав дозвіл. В подальшому були здійснені несанкціоновані перекази грошових коштів, належних [PERSON] . Згідно відповіді АТ «Універсал Банк» від 18 лютого 2020 року №38157, 28 грудня 2019 року о 16-50 год. здійснений вхід до мобільного додатку monobank з мобільного терміналу Huawei MAR LX1A із введенням підтверджуючого ОТР-паролю (Т.1 а.с. 46) 28 грудня 2019 року за заявою [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за фактом, що 28 грудня 2019 року в період часу з 16.53 год. по 17.08 год. невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами належними [PERSON] , перерахувавши їх з банківських рахунків останньої, чим завдали [PERSON] матеріального збитку на загальну суму 26077 грн. 89 коп. (Т.1 а.с. 37). 3 січня 2020 року [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з письмовою заявою, в якій повідомила, що 28 грудня 2019 року невідома особа шляхом заміни СІМ карти її фінансового абонентського номеру телефону, отримала доступ до її банківського рахунку № [NUMBER] , з якого вчинила крадіжку грошових коштів шляхом здійснення переказу на інші карткові рахунки, а саме власних коштів в сумі 972,82 грн. та кредитних коштів у сумі 14 588,27 грн. (Т.1 а.с. 38-39). 4 лютого 2020 року [PERSON] звернулася з письмовою претензією до АТ «Універсал Банк» з вимогою повернути кошти на її банківські рахунки, що були несанкціоновано перераховані на інші карткові рахунки з вини банку через неналежну ідентифікацію клієнта, а саме власних коштів в сумі 972,82 грн. та кредитних коштів у сумі 14 588,27 грн. Не здійснювати нарахування відсотків за використання кредитних коштів, штрафних нарахувань та пені на викрадену суму кредитних коштів з її рахунку № [NUMBER] (Т. 1 а.с 40-42). 7 лютого 2020 року [PERSON] зверталася до банку зі зверненнями встановленого зразка щодо розгляду її попереднього звернення та претензії (Т.1 а.с. 44-45). Листом №38157 від 18 лютого 2020 року банк повідомив [PERSON] , що з огляду на те, що карта була заблокована невчасно і проведенню несанкціонованих списань 28 грудня 2019 року передував успішний вхід у мобільний додаток позивача з коректним вводом ПІН-коду, з боку банку жодних порушень зобов`язань за договором не вбачається (Т.1 а.с. 46). Постановою Сумського апеляційного суді від 11 листопада 2021 року у справі №591/2002/20, стягнуто з приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану їй як споживачу телекомунікаційних послуг у розмірі 10 000,00 грн. (Т. 3 а.с. 106-110). В постанові суду встановлено, що не відновлення відповідачем підключеної позивачці послуги «Обмеження віддаленої заміни СІМ-карти» призвело до заміни її СІМ-карти за заявою невідомої особи в іншому місті України. За допомогою мобільного номеру позивачки невідома особа отримала доступ до її банківських рахунків, з яких були зняті грошові кошти. Внаслідок неякісного надання відповідачем телекомунікаційних послуг, позивачці як споживачу цих послуг була завдана моральна шкода. Позивач вказує на те, що не розголошувала інформацію про свій картковий рахунок, нікому не повідомляла PIN-код, CVV-код та інші відомості про карту, взагалі нікого не інформувала про наявність у неї карткового рахунку monobank/ Universal Bank АТ «Універсал Банк», оскільки зазначений рахунок використовується нею не часто. У зв`язку з чим, дізнавшись про заміну СІМ-карти з абонентським номером позивача, остання відразу заблокувала свій основний картковий рахунок, відкритий в іншій банківській установі, після чого о 20:50 год. 28 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до гарячої лінії monobank за номером [NUMBER] , з метою блокування також і карткового рахунку, відкритого в АТ «Універсал Банк» та в ході спілкування з оператором гарячої лінії monobank позивачу стало відомо про здійснення невідомою особою несанкціонованого входу до її акаунту monobank та несанкціонованих переказів коштів з її карткового рахунку. В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №12019200440003932 від 28 грудня 2019 року встановлено, що грошові кошти з вищевказаних карткових рахунків позивача були перераховані на інші карткові рахунки, а саме картковий рахунок [NUMBER] АТ «Ощадбанк» та картковий рахунок [NUMBER] АТ «УкрСиббанк», з яких в подальшому о 17 год. 31 хв. 28 грудня 2019 року, відбулося зняття зазначених вище грошових коштів з банкоматів, розташованих на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Таким чином, банк, не переконавшись, у належному користувачеві, не здійснивши відповідних перевірок щодо встановлення (ідентифікації) належного споживача банківських послуг, надав сторонній особі доступ до акаунту [PERSON] в Internet Banking системи monobank, що призвело до викрадення грошових коштів з карткових рахунків останньої та фактично посприяв вчиненню злочину, чим порушив права позивача, як споживача банківських послуг АТ «Універсал Банк», згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнтом про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, платити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу , що не є платником , емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно ст. 39 цього Закону, суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. Згідно п. 38.4 ст. 38 цього Закону захист інформації забезпечується суб`єктами переказу коштів шляхом обов`язкового впровадження та використання відповідної системи захисту. Абз. 2 п. 12.23, абз. 3 п. 1.24, абз. 1, 2 п. 1.32 ст. 1 вказаного Закону, визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів, неналежний платник - особа, за рахунок якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Банком ініційовано здійснення неналежних переказів коштів з рахунків [PERSON] з вини ініціатора переказу, що не є платником. П. 3 Розділу 6 Постанови Правління НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 5 листопада 2014 року №705, банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно п. 4.3.1 Глави І Умов та Правил, банк генерує ОТР-пароль і відправляє його клієнту із зазначенням інформації, яка буде їм підтверджена. У разі згоди клієнт передає отриманий ОТР-пароль банку шляхом введення в відповідному рядку використовуваного сервісу. ОТР-одноразовий цифровий пароль, що надсилається банком на абонентський номер фізичної особи з метою ідентифікації такої особи та підтвердження отриманого від неї розпорядження, погодження, повідомлення тощо. Банк не звернув уваги на те, що ОТР-пароль на заміну довіреного пристрою було відправлено на абонентський номер [NUMBER] , який вже змінив ІР-адресу на [NUMBER] та за лічені хвилини почав працювати в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Банк, окрім направлення ОТР-паролю на абонентський фінансовий номер, більше ніяким чином не пересвідчився у належності користувача Internet Banking системи monobank при здійсненні транзакцій по картковому рахунку № [NUMBER] та надав сторонній особі можливість змінити PIN-код для входу в Internet Banking. Відповідач вказує на те, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису. Однак, Законом України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису, під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису, особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Враховуючи, що цифровий підпис повинен бути підтвердженим з використанням посиленого сертифіката ключа, а Законом не передбачено іншого, то відправлення ОТР-паролю для підтвердження платіжних операцій не може вважатися цифровим підписом. Таким чином, без належного підтвердження проведення операції за допомогою саме цифрового підпису, банк не мав права проводити будь-які транзакції. У відзиві банк вказує на те, що 28 грудня 2019 року о 16-50 год. відправлено та введено ОТР-пароль для зміни довіреного пристрою та PIN-коду для входу у мобільний додаток, за допомогою якого в подальшому здійснено вхід до акаунту Internet Banking системи monobank та підтверджено проведення фінансових операцій невідомою особою. Однак, позивач не мав доступу до свого абонентського номеру [NUMBER] , на який банк надіслав СМС-повідомлення з ОТР-паролем. До того ж, банк надіслав ОТР-пароль з дозволом на зміну вигаданого [PERSON] . PIN-коду, чим надав доступ до її карткового рахунку № [NUMBER] сторонній особі. Посилання банку на те, що клієнтом не своєчасно проінформовано про викрадення коштів з метою призупинення здійснення операцій не заслуговує на увагу, оскільки позивачу не було відомо про викрадення грошових коштів та здійснення транзакцій неналежним користувачем. Відповідно до п. 8 Розділу 6 Постанови Правління НБУ №705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він перебував перед виконанням цієї операції. П. 9 Розділу 6 вказаної Постанови, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання PIN-коду або іншої інформації, яка діє змогу ініціювати платіжні операції. Відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню PIN-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції свідчить про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків, у зв`язку з чим вони підлягають поверненню. Аналогічна правова позиція, висловлена у Постановах Верховного Суду від 23 січня 218 року у справі №202/10128/14-ц, та від 1 лютого 2018 року у справі №758/7327/14-ц. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець вчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у вказаний строк не можливо. П. 2 ч. 1 ст. 21 цього закону передбачено, що поміж інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України. Таким чином, банк, надавши доступ невідомій особі до банківських карткових рахунків [PERSON] , порушив вимоги Закону України «Про банки та банківську діяльність». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання дій дії АТ «Універсал Банк» протиправними та такими, що призвели до порушення прав [PERSON] , як споживача банківських послуг. Вважає за необхідне визнати транзакції від 28.12.2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку [NUMBER] в сумах: 10 361,09 грн. (361,09 грн. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] «Ощадбанк»; 5200 грн. (200 грн. комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] АТ «Ощадбанк»; 10400 грн. (400,00 грн. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок [NUMBER] АТ «УкрСиббанк» неналежними переказами, та скасувати нарахування АТ «Універсал Банк» клієнту [PERSON] по кредитним коштам в сумі 15 000,00 грн. на картковому рахунку [NUMBER] , проценти за користування кредитними коштами в тому числі неустойки (штрафи, пеня), комісії з дня здійснення неналежного переказу. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про зобов`язання АТ «Універсал Банк» повернути [PERSON] грошові кошти, шляхом відновлення їх на картковому рахунку [NUMBER] . Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником , емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. З дня неналежного переказу 28 грудня 2019 року по день подання позову 30 березня 2020 року минуло 94 дні, тобто сума пені за неналежний переказ коштів становить ((25 961,09х0,1/100)х94=2440,24 грн. З огляду на вищевикладене з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути пеню за неналежний переказ, виконаний АТ «Універсал Банк» за опротестованою транзакцією від 28 грудня 2019 року з банківського карткового рахунку [PERSON] в сумі 2 440, 24 грн. Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Наведений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19). Враховуючи встановлені обставини справи, характер та обсяг страждань позивачки, їх тривалість та, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необхідним визначити моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Що стосується зустрічних позовних вимог, суд приходить до висновку про їх необгрунтованість та відмову в їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до частини третьої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що банк надавав кредитні кошти саме [PERSON] , натомість в процесі слухання справи встановлено, що вказані кредитні кошти були несанкціоновано списані з рахунку [PERSON] внаслідок протиправних дій банку, [PERSON] кредитними коштами не користувалася, а тому вимоги банку є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з АТ «Універсал Банк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3073 грн. 60 коп. (3 вимоги немайнового характеру (за кожну вимогу 768,40 грн.) та вимоги майнового характеру, 1% яких не перевищує 768,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial