Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 7648,67 грн., суму інфляційних втрат, у розмірі 664,59 грн., суму 3 відсотків річних, у розмірі 296,85 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та користується наданими їй житлово-комунальними послугами. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 26 жовтня 2016 року. Належна відповідачу квартира є частиною житлового будинку, а тому відповідач, спільно з власниками (орендарями, користувачами, наймачами) квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку, зобов"язаний брати участь у витратах на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій пропорційно загальної площі нежитлового приміщення. Позивач зазначає, що між сторонами було укладено договір №12-А/25 про надання послуг від 15 лютого 2018 року. Відповідно до умов даного договору позивач, як виконавець договору бере на себе забов`язання надавати послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а відповідач приймає участь у своєчасній оплаті послуг. В період з квітня 2018 року по травень 2020 року позивач надав послуги обумовлені Договором вчасно, в повному обсязі та належної якості відповідно до структури тарифів та встановленої вартості. Крім цього, до серпня 2018 року позивач також надавав відповідачу послуги з електропостачання, та до лютого 2020 року послуги з постачання холодної води та водовідведення. Щомісяця Позивач надає Відповідачу рахунок на оплату наданих послуг. Жодних заперечень щодо якості послуг та їх обсягу від Відповідача не надходило, а отже останній є згоден з їх обсягом та якістю, та фактично визнає їх вартість. Однак Відповідачка за період з квітня 2018 року по травень 2020 року не в повному обсязі здійснила оплату за отримані послуги, в і результаті чого за Відповідачем утворилась заборгованість у сумі 7648 грн. 67 коп. Зазначена сума включає також заборгованість за надані послуги і з електропостачання за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року та водопостачання і водовідведення за період з квітня 2018 року по лютий 2020 року. Відповідачка не здійснює оплату за надані послуги, у зв`язку з чим за період з квітня 2018 року по травень 2020 року утворилася заборгованість у сумі 8610,11 грн., яка станом на день подачі позовної заяви не сплачена. Ця загальна сума заборгованості складається: з суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 7648,67 грн., інфляційних втрат у розмірі 664,59 грн., трьох відсотків річних в розмірі 296,85 грн. На підставі викладено просив задовольнити позов. 23 квітня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Машкевич К.В. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 27 квітня 2021 року, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 17 травня 2021 року представник відповідачки отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, про що в матеріалах справи міститься розписка. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 26 жовтня 2016 року (а.с. 4). Відповідач [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 7), що підтверджується копією Договору дарування квартири від 08.06.2017 року. 15 лютого 2018 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено договір № 12-А/25 про надання послуг, відповідно до якого відповідачка зобов`язувалася оплачувати надані послуги (а.с. 5-6). 06 березня 2018 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено тимчасовий договір № 46/1/338 про відшкодування використаної електроенергії, відповідно до якого відповідачка зобов`язувалася відшкодувати фактично використану електроенергію (а.с. 32). 06 березня 2018 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено тимчасовий договір № 46/1/338 про відшкодування споживачем холодної води та водовідведення, відповідно до якого відповідачка зобов`язувалася відшкодувати фактично спожиту холодну воду (а.с. 33-34). Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями, пов`язанами із спільним майном. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором за законом. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «Ліко-житлосервіс» зобов`язалось забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов мешкання в будинку, в тому числі і співвласнику та мешкаючим з ним особам згідно з вимогами «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», а співвласник зобов`язався дотримуватись вимог «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» і не пізніше 15 числа поточного місяця вносити плату за минулий період на рахунок власника будинку або підприємства, що обслуговує будинок, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно загальній площі квартири, на ремонт відповідно відновної вартості квартири, а також за комунальні послуги та інші послуги (п. п. 2.1.1., 2.2.3. договору). Позивач, звернувшись в суд з позовом, зазначив, що ним забезпечено виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку і прибудинкової території, проте, [PERSON] не приймає участі у витратах на виконання виконаних робіт і внесенню плати, у зв`язку з чим за період з квітня 2018 року по травень 2020 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в розмірі 7648,67 грн. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач отримуючи щомісячно рахунки за оплату наданих заявником послуг, жодного разу не звернувся із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або якості. Отже, сума нарахованої заборгованості є безспірною. Оскільки з моменту укладання Договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідачка користувалася послугами, проте в порушення договору не сплачує їх вартість, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача також суми інфляційних втрат в розмірі 664,59 грн. та три проценти річних в розмірі 296,85 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved