Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду 27 жовтня 2021 року з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 02 лютого 2020 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , від котрого вони мають малолітню доньку, - [PERSON] , [INFO] , котра проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Після припинення спільного проживання, хоча шлюб між ними і не розірвано, відповідач участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, не забезпечує достатній матеріальний рівень життя дитини, у зв`язку з цим вона змушена була звернутись до суду із завою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Також відповідач не надає допомоги на її утримання, вона не працює, перебуває у декретній відпустці. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов, та винести рішення, котрим стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), на її утримання, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьох років. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач повідомлений про перебування в провадженні суду даної цивільної справи, правом надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 02 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №39 (а.с.7). Шлюб між сторонами не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, - [PERSON] , [INFO] (а.с.8), в свідоцтві про народження котрої сторони записані батьками дитини. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10), та перебуває на її утриманні, що відповідачем не спростовано. Вирішуючи питання стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає за дитиною, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 цієї статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Отже метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є, перш за все, захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. Відповідно до положень частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечень щодо заявлених вимог відповідач не надав, також не надав доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків що свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів та з урахуванням того, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, який має можливість надавати таку допомогу, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. Суд також вважає, що слід присудити стягнення аліментів з моменту подачі даного позову, а саме з 27 жовтня 2021 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved