Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] , 12.01.2022 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог, позивач вказує, що 24 лютого 2021 року та 09 липня 2021 року вона позичила [PERSON] 56000 грн. та 15300 грн., а всього 71300 грн., які відповідно до розписки вона зобов`язалася повернути до 10 серпня 2021 року. Оскільки відповідач борг не повернув, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 71300 грн. та судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп. Позивач надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відзиву не надала, була повідомлена про день, час та місце судового розгляду відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с. 14). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] надала позику [PERSON] в сумі 71300 грн. (24.02.2021 року - 56000 грн., 09.07.2021 року - 15300 грн.) строком до 10 серпня 2021 року, що підтверджується розписками від 24 лютого 2021 року та 09 липня 2021 року (а.с. 8-10). Відповідач доказів щодо повернення коштів не надав. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що за розписками [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 71300 грн. 00 коп. Строк повернення коштів узгоджено сторонами до 10.08.2021 року, проте відповідач кошти не повернув. Отже, розписки від 24.02.2021 року та 09.07.2021 року підтверджує боргове зобов`язання відповідача перед позивачем, містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, а також власноруч написана розписка є доказом укладення договору та посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, при цьому суд враховує, що борг відповідачем не повернуто, а відтак, позов підлягає до задоволення, із відповідача на користь позивача слід стягнути борг за розписками в розмірі 71300 грн. 00 коп. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією позивач сплатив 992 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 1). Вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved