Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Теофіпольська селищна рада, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу позбавити їх матір [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2018 року народження, а також збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідачки на утримання дітей згідно рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2019 року з 200 грн./міс. на одну дитину на стягнення аліментів у частці в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки на кожну дитину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що виразилося у відсутності постійного місця проживання, неодноразової появи в нетверезому стані в смт Теофіполь та смт Базалія, за час проживання в с. Великий Лазучин Теофіпольського району зарекомендувала себе з негативної сторони, часто зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя. В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та додатково пояснила, що [PERSON] приїхала з Миколаївської області разом з двома дітьми до своєї сестри по матері та стала проживати в с. Великий [PERSON] , пізніше, в 2018 році народився третій хлопчик. Відразу ж після її приїзду сільський голова став повідомляти про те, що прибула матір з дітьми, яку часто бачили в стані сп`яніння, діти були неохайні. Через кілька місяців після народження третьої дитини, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю самих дітей через відсутність умов проживання, зловживання спиртним та неналежну поведінку самої матері, на підставі розпорядження Теофіпольської райдержадміністрації дітей було відібрано, старшого хлопчика було передано його батькові в Миколаївській області, середнього влаштовано до дитячого будинку сімейного типу в м. Дунаївці Хмельницької області, а найменший був направлений до спеціалізованого будинку дитини. На даний час, по закінченню більше трьох років після відібрання дітей [PERSON] своєї поведінки не змінила, за увесь час менше 6-ти разів відвідувала молодшого сину, а з середнім, який перебуває в дитячому будинку сімейного типу, лише інколи спілкується по телефону. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, [PERSON] , пояснила, що є матір`ю-вихователькою дитячого будинку сімейного типу, разом зі своїм чоловіком вони виховують 8 дітей, які потрапили у складні життєві обставини, їм переданий зручний та просторий будинок, діти ходять в дитячий садок та школу. Зазначила, що у них на вихованні вже більш двох з половиною років перебуває син відповідачки [PERSON] , під час їх розмов він розповідав про часті вживання спиртних напоїв матір`ю разом з якимись чоловіками. Ці чоловіки неодноразово били його матір, він у них інколи крав гроші. Часто цікавиться, чи не припинила його мама вживати спиртне. Спочатку він хотів повернутися назад до матері, але зараз, враховуючи її поведінку, яка не змінилася, повертатися не бажає. При цьому бабуся старшого сина відповідачки, хрещена мати [PERSON] та рідна сестра самої відповідачки дуже раді, що [PERSON] проживає саме у них. Вказала, що не заперечує проти того, щоб [PERSON] повернувся до матері, однак лише в належні умови, чого, як вбачається, не створено. Сама відповідачка його жодного разу не відвідала, хоча жодних перешкод для неї та для батьків інших своїх вихованців не створює, вони спілкуються по телефону, але вже давно не спілкувалися, бували випадки, що по півроку матір не телефонувала, одного разу прислала посилку на початку перебування [PERSON] . В даний час [PERSON] часто спілкується зі своїм старшим братом, який проживає в Миколаївській області. Також зазначила, що вони бажають, щоб їм на виховання також було передано і молодшого брата [PERSON] , [PERSON] , який перебуває у будинку дитини, однак це можливо без психічних травм для дитини лише в разі остаточного вирішення питання щодо батьківських прав його матері, оскільки передача дитини для їх виховання і подальше повернення, уже після звикання та адаптації, дуже негативно вплине на дитину. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала, просила відмовити у позбавленні її батьківських прав, оскільки в міру своїх можливостей намагалася забезпечувати своїх дітей, інколи мала місце дещо неправильна поведінка, однак в даний час виправилася. Проживає разом з співмешканцем в його трикімнатній квартирі і співмешканець не заперечує, якщо разом з нею будуть проживати і її діти. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вбачає за можливе позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інших, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач являється матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується, відповідно, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих 09 грудня 2010 року Виконавчим комітетом Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та 25 жовтня 2018 року Хмельницьким міським відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Хмельницькій області. Відомості про батька до актових записів про народження внесені зі слів матері, що вбачається з витягів №№ 00010634066 та 00021735095 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Розпорядженням Теофіпольської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 312/2018-р було прийнято рішення про негайне відібрання дітей [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2010 р. народження, та [PERSON] , 2018 р. народження, від матері у зв`язку з загрозою їх життю і здоров`ю та вирішити питання щодо подальшого влаштування дітей. В цей же день, розпорядженням Теофіпольської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 313/2018-р було тимчасово влаштовано [PERSON] у Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка». Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2019 року № 685/146/19 було відібрано дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від їх матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано дітей на опікування органу опіки та піклування, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області від 11 вересня 2019 року № 126/2019-р. було влаштовано [PERSON] у дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] . Наказом начальника Служби у справах дітей Теофіпольської райдержадміністрації від 06 серпня 2019 року № 44-но діти [PERSON] були поставлені на облік як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Розпорядженнями Теофіпольської райдержадміністрації від 06 серпня 2019 року №№ 125/2019-р та 126/2019-р дітям відповідачки [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Теофіпольська селищна рада, як орган опіки та піклування, у своєму висновку від 14 червня 2021 року № 1144/02-40, виходячи з інтересів дітей та беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15 липня 2020 року, оформленого протоколом № 5, рекомендує позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей. Висновок комісії з питань захисту прав дитини обґрунтований тим, що [PERSON] не виконує належним чином свій батьківський обов`язок, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться життям дітей. Відповідно до довідки КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» від 05 січня 2022 року № 3 за весь час перебування [PERSON] у цьому закладі з 21 грудня 2018 року його мати провідала 6 разів, останній раз 23 жовтня 2019 року, передач не направляла та в телефонному режимі не цікавилася. Згідно довідки Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради Хмельницької області від 04 січня 2022 року № 02-08/01, за період перебування [PERSON] у сім`ї [PERSON] його особистих зустрічей з біологічною матір`ю не було, з питань відвідувань дитини за місцем його теперішнього перебування [PERSON] до служби у справах дітей Дунаєвецької міськради не зверталася. Таким чином, в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виховання дітей, що виразилося у не забезпеченні необхідного догляду, харчування, навчання дитини, позитивного впливу у зв`язку зі зловживанням спиртними напоями, загрозі безпеці дітей, тому позовна вимога позбавлення відповідачки батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно вищезазначеного рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2019 року з [PERSON] на користь Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Хмельницької облдержадміністрації «Подолянчик» та на користь Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» на утримання [PERSON] та [PERSON] відповідно було стягнуто аліменти в розмірі 200 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, тому позовна вимога про зміну порядку сплати аліментів на частку від доходу також підлягає задоволенню. Разом з тим, враховуючи необхідність утримання старшого сина, який проживає разом з батьком, а також необхідність витрачання коштів на своє власне утримання, суд вбачає за можливе стягнення аліментів в межах 1/6 частки доходів відповідачки на утримання кожної дитини.

Outcome: partial