Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У вересні 2021 року позивач ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із вищевказаним позовом, в якому просять суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 67499,27 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 01 квітня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи з умовами кредитування № 95271117000. На ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та встановлений ліміт кредитування 39500 грн. Того ж дня між сторонами укладено Додаткову угоду до договору анкети-заяви, за умовами якої в межах ліміту кредитування відповідачу надано кредит в сумі 38440,03 грн. 24 червня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу №215 відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 95271117000 від 01 квітня 2019 року перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Посилаючись, що відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, в сумі основної заборгованості - 45862,52 грн. та заборгованості по відсоткам - 21636, 75 грн., яку просить суд стягнути позивач на свою користь та судові витрати. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 грудня 2021 року справу передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Вищевказана справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва 10 січня 2022 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2022 року справу передано судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 12 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 14 лютого 2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином. Копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження по справі та судову повістку отримала [PERSON] в приміщенні суду 08 лютого 2022 року. Окрім того, відповідач ознайомилась із матеріалами справи 26 січня 2022 року. 11 лютого 2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому посилаючись на ту обставину, що погашення кредитної заборгованості до травня 2020 року сплачувала справно в загальному обсязі погашено 39650 грн., що становить розмір отриманих в кредит коштів в сумі 39690 грн. З огляду на те, що самостійно утримує малолітню дитину, через пандемію та карантинні обмеження у травні 2020 року була звільнена, зверталась до кредитора із письмовими заявами про зменшення кредитного навантаження, є особою з інвалідністю, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. З урахуванням повного погашення фактично отриманих кредитних коштів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 01 квітня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи з умовами кредитування № 95271117000. На ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та встановлений ліміт кредитування 39500 грн. (а.с. 8-10). Також 01 квітня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] підписано Додаткову угоду до договору анкети-заяви, за умовами якої в межах ліміту кредитування відповідачу надано кредит на споживчи цілі, для придбання матеріалів для ремонту металопластикові конструкції. Розмір платежу за товар за рахунок кредитних коштів становив 37690 грн. (а.с. 11,12). Також між сторонами підписано анкету-заяву про надання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту - інформаційний лист в якому зазначені орієнтовна загальна вартість кредиту та графік повернення кредиту ( а.с. 14-15,16). 24 червня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір факторингу № 215 відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 95271117000 від 01 квітня 2019 року перейшло до ТОВ «Глобал Спліт» (а.с. 55). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже позивач так само несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Саме на позивача покладено обов`язок доведеності заявлених позовних вимог. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, але погодитися із ним суд не може, з огляду на наступне. Як вбачається з пункту 3.3. додаткової угоди, сторони погодили графік платежів та сукупну вартість кредиту. Аналогічне положення та порядок повернення кредиту зазначений в п.5 Паспорту споживчого кредиту (а.с. 11,14). З огляду на графік платежів, щомісячно позичальник мала обов`язок повернення кредитних коштів в загальному розмірі 2367, 00 грн., з яких погашення основної суми кредиту 1602,04 грн. та комісія за управління кредитом - 764,96 грн. останній платіж мав відбутися 12 квітня 2021 року. Згідно квитанцій, наданих відповідачем вона здійснила погашення кредитної заборгованості в обсязі 39650 грн., при чому з урахуванням першого платежу на суму 4200 грн. Останній платіж у відповідача відбувся 12 травня 2020 року на суму 10100 грн. З урахуванням графіку платежів, обсягу зобов`язань, суми сплачені позичальником в рахунок погашення кредитної заборгованості вважаю доцільним навести власний розрахунок. Загальна вартість кредитних зобов`язань, що визначена в умовах споживчого кредиту та додатковій угоді становить 56799,07 грн., в яку входить сума отриманих в кредит коштів 38440, 03 грн., та кошти загальні витрати за кредитом 19109,07 грн. (які визначено, як комісія за управління кредитом), що становило в паспорті споживчого кредиту реальну річну ставку- 52,51% (а.с. 14). В погашення кредитної заборгованості без урахування першого внесу позичальник сплатила 35450 грн., що доводиться наданими квитанціями. Отже, залишок неповернутих кредитору коштів становить 21349,07 грн., виходячи з розрахунку 56799.07 грн. - 35450 грн. Саме цей розмір заборгованості суд вважає необхідним до стягнення з відповідача. Розмір відсотків, які ТОВ «Глобал Спліт» просить суд стягнути з відповідача 21636,75 грн., суперечить положенням п. 3.1 додаткової умови, якою визначено процентну ставку за к користування кредитом 0,00001 % річних. (а.с. 11). Отже, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» в частині стягнення відсотків слід відмовити. Суд приходить до переконання, що за наданими документами споживач не використовувала кредитний продукт «кредитна карта», щоб нараховувати відсотки за користування в обсязі 55 % річних. Також суд не може погодитися й з твердженням позичальника про тяжкий майновий стан та неспроможність сплатити за використаний кредитний продукт, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. Умовами укладеного між сторонами договору, що підписаний споживачем передбачений розмір щомісячного платежу за кредитними зобов`язаннями в сумі 2367 грн., споживач не виконала в повному обсязі зобов`язання з травня місця 2020 року перестала сплачувати щомісячні внески. Що стосується посилання відповідача на пільговий період під час дії карантинних обмежень, щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій суд зауважує. Верховна Рада України 17 березня 2020 року прийняла закон України № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» (далі - «Закон № 533-ІХ», в якому, серед іншого, врегулювала питання виконання зобов`язань за споживчими кредитами. Надалі, 30 березня 2020 року, прийнято ще один спеціальний закон - Закон № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - «Закон № 540-ІХ»), яким внесено зміни в регулювання процентної ставки за всіма кредитними договорами. Положення Законів № 533-ІХ та № 540-ІХ не звільняють позичальника від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняють позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків (щодо споживчих кредитів) та гарантують, що кредитор в цей період не погіршить умови договору для позичальника, зокрема не підвищить процентну ставку за кредитом. Отже, на підставі досліджених доказів наданих сторонами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» та стягнення з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 квітня 2019 року - 21349,07 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2270 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 717,97 грн., пропорційно задоволених вимог виходячи з розрахунку (21349,07х2270 /67499,27).

Outcome: partial