Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

у листопаді 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича, про визнання недійсною довіреності та стягнення моральної шкоди, згідно з якою позивач просив суд: визнати недійсною довіреність, посвідчену 13.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Гнідюком Олександром Борисовичем, від імені громадянина Республіки Узбекистан [PERSON] , [INFO] , зареєстровану в реєстрі за №№ 660, 661, роздруковану на спеціальних бланках серії НМА: № 676775, № 676776, № 676777, якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] , персональний код [NUMBER] , на управління майном [PERSON] та стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа Гнідюка Олександра Борисовича на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. (робоче місце 04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36, прим. 2, тел.: [NUMBER] , [NUMBER]) була засвідчена довіреність від імені громадянина Республіки Узбекистан [PERSON] , [INFO] , без його волевиявлення, присутності та відому, якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] , персональний код [NUMBER] , на управління майном [PERSON] , яке перебуває на території Латвії. Текст довіреності, яка зареєстрована в реєстрі за №№ 660, 661, роздрукований на спеціальних бланках серії НМА: № 676775, № 676776, № 676777. [PERSON] ніякого доручення на громадянина Латвійської Республіки [PERSON] не видавав і не мав наміру наділяти його повноваженнями на управління та розпорядження належним позивачу майном. При цьому, позивачем зазначено, що Головне слідче управління Національної поліції України здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017100000001071, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2017 року, за фактами підробок та використання завідомо підроблених офіційних документів, закінченого та незакінченого замаху на шахрайське заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, а також зловживання повноваженнями нотаріусом за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України. У цьому провадженні 12.08.2019 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округа Гнідюку О.Б., повідомлено про те, що він підозрюється у зловживанні повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України, а саме у зловживанні своїми повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, у зловживанні своїми повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України, а також у пособництві в закінченому замаху на заволодіння чужим майном, вчиненому групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. В позові зазначено, що досудовим розслідуванням було встановлено, що під час засвідчення довіреностей від імені [PERSON] , який є громадянином Республіки Узбекистан та 03.07.2017 року отримав в Державній фіскальній службі України власний реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , на ім`я громадянина Латвійської Республіки [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Гнідюком А.Б. не були дотримані приписи законодавства, яким регулюється нотаріальна діяльність. Наразі досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 12017100000001071 та № 12019000000000798 здійснює слідчий відділ Печерського районного управління поліції ГУ НП України у місті Києві. Позивач зазначає, що враховуючи те, що довіреність оформлена нібито від імені [PERSON] , видана на вчинення правочинів щодо управління та розпорядження майном, приватний нотаріус Гнідюк О.Б. засвідчив цю довіреність без перевірки наявності у особи, яка була ідентифікована нотаріусом як [PERSON] , реєстраційного номера облікової картки платника податків (податкового номера), який, у свою чергу, був отриманий [PERSON] 03.07.2017 року в Державній фіскальній службі України, і не зазначив цей номер у довіреності, що є порушенням підпункту 2.5. п. 1 глави 4 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), яким встановлено, що у тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування для юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження - для юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посади, які вони займають. У довіреностях, що видаються на вчинення правочинів щодо розпорядження майном, також зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя (податковий номер). Позивач зазначає, що приватний нотаріус Гнідюк О.Б. при засвідченні довіреності від імені [PERSON] , який є громадянином іншої держави, не перевірив законність його перебування в Україні та не зазначив про проведену перевірку у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, що є порушенням п. 7.29. розділу VII Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 року за № 1318/18613 (далі - Правила), яким встановлено, якщо нотаріальна дія вчиняється для чи за участю іноземного громадянина, перевіряється законність його перебування в Україні. Позивач вказує, що дії приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. стосовно невитребування у особи, яка підписувала довіреності від імені [PERSON] , реєстраційного номера облікової картки платника податків та підтвердження законності його перебування в Україні - є порушенням п. 3 глави 7 розділу І Порядку, яким встановлено, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Крім того, зазначено, що [PERSON] на день посвідчення нотаріусом Гнідюком А.Б. довіреності був визнаний біженцем, що підтверджується листом Державної міграційної служби України від 30.08.2018 року № 8.5-6247/1-18. Також у позові зазначено, що в рамках кримінального провадження № 12017100000001071 було проведеносудову експертизу підпису [PERSON] на підробленій від його імені довіреності на ім`я [PERSON] , яка встановила, що підпис від імені [PERSON] на довіреності вчинений з використанням факсмілє з відбитком його підпису, що суперечить ст. 45 Закону України «Про нотаріат» та було проведено експертизу копій (технічних зображень) паспорту [PERSON] , які приватний нотаріус Гнідюк О.Б. долучив до матеріалів нотаріальної дії стосовно посвідчення довіреності від імені [PERSON] , якою встановлено, що копії сторінок паспорту [PERSON] , які повинні були приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. виготовлятись з оригіналу документу, - зроблені не з оригіналу документу, а із зображення, представленого у цифровій формі, що міститься в комп`ютерному файлі (файлах), що, на думку позивача, суперечить Закону України «Про нотаріат» та Порядку. Позивач у позовній заяві вказав про те, що на момент засвідчення та реєстрації оспорюваної довіреності, а саме: 13.07.2017 року о 17 год. 18 хв. 45 сек., він перебував в м. Обухові в офісі приватного нотаріуса Чеботар С.І. і укладав договір купівлі-продажу будинку. Згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91945803 від 13.07.2017 року договір-купівлі продажу будинку за його участі засвідчувався та реєструвався о 17 год. 34 хв. 16 сек. 13.07.2017 року. Також приватний нотаріус Чеботар С.І. підтвердила, що він знаходився в приміщенні, яке є її робочим місцем як приватного нотаріуса за адресою: [ADDRESS] , 13.07.2017 року в період часу приблизно з 14.00 до 17-18.00 години, де за його участю здійснювалися нотаріальні та реєстраційній дії. Крім того, перебування [PERSON] в цей час в офісі приватного нотаріуса Чеботар С.І. в м. Обухові,окрім приватного нотаріуса Чеботар С.І., підтверджує і водій - [PERSON] , який підвозив його до нотаріуса, а також домашня працівниця - [PERSON] і керуючий його будинком - [PERSON] . Крім того, у позовній заяві позивачем зазначено, що при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. нотаріальних дій стосовно засвідчення довіреності від його імені, без його присутності, на ім`я [PERSON] , були порушені його права внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань та переживань. Згідно з повідомлення про підозру приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гнідюку О.Б., незаконні дії останнього призвели до того, що погіршилося психологічне здоров`я позивача через те, що засвідчена приватним нотаріусом оспорювана довіреність на ім`я [PERSON] була використана останнім для укладання договорів від імені [PERSON] в результаті чого виникла неіснуюча заборгованість [PERSON] перед третьою особою, його корпоративні вправа у належному йому підприємстві були передані в комерційну заставу третій особі. Позивач зазначив у позові, що моральні та душевні страждання щодо можливої втрати ним свого майна тривають уже 2,5 роки. Емоційний стан погіршився, він перебуває у постійному нервовому напруженні. Повернення ним до звичайного психологічного стану стане лише можливим після усунення передумов привласнення його майна третіми особами з використанням оспорюваної довіреності, засвідченої приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. Отже, виникнення у нього моральних і душевних страждань та погіршення його психологічного стану було викликано протиправними діяннями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б., в результаті чого саме діями нотаріуса була нанесена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року вказану позовну заяву було передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2020 року ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року скасовано,справу направлено для продовження розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2020 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Федоренка О.М. про забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року скасовано та постановлено нове рішення, яким заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Федоренка О.М. про забезпечення позову задоволено частково, а саме: заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії на підставі довіреності, виготовленої та посвідченої 13.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. від імені громадянина Республіки Узбекистан [PERSON] на нотаріальних бланках серії НМА: №676775, № 676776, №676777, зареєстрованої в реєстрі за №№ 660, 661, якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] на управління майном [PERSON] . 25.08.2021 року до суду надійшов належним чином оформлений переклад пояснень [PERSON] у яких, відповідачем зокрема зазначено, що він являється присяжним адвокатом і практикує в Латвії як присяжний адвокат з 27.02.2007 року. До нього в червні 2017 року звернулась особа із загальним проханням про надання юридичної допомоги [PERSON] , що могло вимагати підготовки документів для подачі можливого позову до суду і він був готовий надати таку юридичну допомогу. Так відповідачем зазначено, що для того, щоб він міг надати юридичну допомогу для позивача, йому потрібна угода з клієнтом. Розмова щодо змісту юридичної допомоги була про те, що в майбутньому мають бути подані до суду майнові позови про визнання правочинів недійними та визнання права власності [PERSON] на дві нерухомості. Через деякий час угоду з клієнтом [PERSON] , на якій був проставлений підпис [PERSON] , відповідач отримав у своєму бюро. Відповідачем також у поясненнях зазначено, що він не може точно сказати, коли саме була доставлена йому нотаріальна копія довіреності [PERSON] , виданої 13.07.2017 року у приватного нотаріуса в м. Києві, з перекладом на латиську мову. Ймовірно, це могло бути наприкінці липня 2017 року. Однак це не було його ініціативою щоб [PERSON] видав довіреність у нотаріуса. Також зазначив у поясненнях, що невідомо хто був ініціатором того, щоб цією нотаріальною довіреністю надати йому дуже широкі повноваження щоб здійснювати діяльність від імені [PERSON] . Коли мова зайшла про довіреність він одразу сказав, що для подання майнових позовів до суду адвокату в Латвії не потрібно отримувати нотаріальну довіреність від клієнта, цілком достатньо просто підписаної довіреності. Що стосується змісту нотаріальної довіреності від 13.07.2017 року, то він припускає, що можуть виникнути ситуації, коли необхідно представляти клієнта [PERSON] також у позасудовому порядку, коли будь хто може захотіти переконатися в тому, що довіреність видана безпосередньо [PERSON] , тому він взяв до уваги цей факт. Крім того, відповідачем зазначено, що оригінал самої довіреності йому не надавався та в нього його немає. Він мав у своєму розпорядженні лише нотаріально засвідчену копію цієї довіреності з перекладом на латиську мову. Однак у нього ніколи не було правових підстав ставити під сумнів справжність довіреності, виданої в Україні нотаріусом та зареєстрованої у Реєстрі довіреностей Міністерства юстиції України. Переконаність в справжності довіреності давав також факт, що довіреність була видана йому клієнтом з яким укладена угода про надання юридичної допомоги. Це також визначено ч. 1 ст. 13 Міжнародного Договору між Латвійською Республікою та Україною про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах. З довіреності від 13.07.2017 року, яка йому була надана, вбачається, що вона підписана у нотаріуса, який засвідчив, що [PERSON] підписав її у присутності нотаріуса, нотаріус встановив його особу та перевірив дієздатність, нотаріус також засвідчує, що він переклав, очевидно, АкбаруАбдуллаеву, зроблений нотаріусом документ з української на російську мову. На його думку, нотаріальний інститут для того і існує, щоб кожна людина могла бути впевнена в тому, що конкретний документ підписаний безпосередньо тією особою, яка підписала документ. Тому у нього також не було сумнівів в тому, що [PERSON] висловив свою справжню волю, підписавши довіреність у нотаріуса. Таким чином, він мав правову підставу покладатися на те, що видана в нотаріальному порядку довіреність доводить те, що довірителем є особисто сам [PERSON] . Відповідач [PERSON] , окрім іншого, зазначає, що хоч і позові і зазначається, що позивач не видавав спірну довіреність, про що йому стало відомо 10 жовтня 2017, то після цієї дати [PERSON] ніколи не звертався до нього особисто, хоча його контактна інформація є публічно доступною. При цьому у поясненнях відповідача зазначено, що з того дня, як він дізнався про те, що хтось ставить під сумнів справжність, виданої 13.07.2017 року на його ім`я довіреності, він не користувався правами, наданим довіреністю, і не збирався також це робити. Крім того, він на даний момент не має у своєму розпорядженні нотаріально засвідченої копії довіреності від 13.07.2017 pоку, а оригіналу довіреності у нього взагалі ніколи не було. Він присяжний адвокат, який надавав юридичну допомогу клієнту [PERSON] , і всю діяльність, яку він виконував як адвокат, він здійснював лише та виключно в інтересах клієнта в рамках надання юридичної допомоги. Він також надав інформацію про це як свідок у кримінальних справах. В рамках надання юридичної допомоги він не має і ніколи не мав особистої зацікавленості. Отже, [PERSON] не несе жодного ризику щодо того, що довіреність від 13.07.2017 року з його боку буде використана. Крім того відповідачем зазначено, що йому відомо, що в Латвії у 3 бюро Управління кримінальної поліції Ризького регіонального управління Державної поліції також був розпочатий кримінальний процес № 11816013019 за фактом можливої фальсифікації довіреності від 13.07.2017 року. В рамках зазначеного кримінального процесу суд Відземського передмістя м. Риги 10.03.2020 рокуприйняв рішення у кримінальному процесі № 11816013019 про дозвіл на проведення обшуку в його бюро присяжних адвокатів «NOVIUS Moors» за адресою: [ADDRESS] . 12.05.2020 року в рамках кримінального процесу № 11816013019 були здійснені процесуальні дії під час яких була вилучена нотаріальна копія довіреності від 13.07.2017 року, яка знаходилася в його розпорядженні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідач [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засідання 08.02.2022 року свідок [PERSON] повідомив, що 13.07.2017 року він зранку приїхав на роботу в приватний будинок де проживає [PERSON] о 08:00, був там до 15:00, потім він і позивач поїхали до нотаріуса на укладення договору про купівлю-продаж будинку, а згодом вони поїхали додому. Свідком вказано, що у приватного нотаріуса Гнидюка О.Б. вони з позивачем не були і цю дату він чудового запам`ятав, бо через 2 місяці він давав покази в поліції з приводу того, що вони із позивачем робили саме 13.07.2017 року. У судовому засіданні 08.02.2022 року свідок [PERSON] повідомив, що 13.07.2017 року він працював у будинку [PERSON] і йому було відомо, що саме [PERSON] мав намір тоді поїхати укладати договір купівлі-продажу в м. Обухів до нотаріуса. Свідком зазначено, що вказану дату свідок запам`ятав тому, що в цей день була значна дата, а саме - купівля будинку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі та при вирішення справи просив врахувати долучені до матеріалів справи його пояснення (а.с. 175 т.3). Відповідач приватний нотаріус Гнідюк О.Б. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установлений законом порядок, відзив на позов не подав. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. 13.07.2017 року (робоче місце 04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36, прим. 2, тел.: [NUMBER] , [NUMBER]) за реєстровими номерами 660 та 661 було посвідчено довіреність від імені громадянина Республіки Узбекистан [PERSON] , якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] , персональний код [NUMBER] , на управління майном позивача [PERSON] , яке перебуває на території Латвії. Текст оспорюваної довіреності роздрукований на спеціальних бланках НМА: №676775, №676776, №676777. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вказаний документ не підписував і не мав наміру наділяти повноваженнями на управління та розпорядження його майном громадянина Латвійської Республіки [PERSON] . В зв`язку з даними обставинами Головним слідчим управлінням Національної поліції України було розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100000001071 від 11.10.2017 року за фактами підробок та використання завідомо підроблених офіційних документів, закінченого та незакінченого замаху на шахрайське заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, а також зловживання повноваженнями нотаріусом за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України. У кримінальному провадженні № 12017100000001071 позивач визнаний потерпілим. У цьому провадженні 12.08.2019 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гнідюку О.Б. повідомлено про підозру щодо зловживання повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 365-2 КК України, а саме у зловживанні своїми повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, у зловживанні своїми повноваженнями при здійсненні нотаріусом професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365-2 КК України, а також у пособництві в закінченому замаху на заволодіння чужим майном, вчиненому групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. 28.08.2019 року матеріали кримінального провадження за підозрою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 та ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України виділені в окреме провадження за № 12019000000000798. Окрім того, досудовим розслідуванням було встановлено, що під час засвідчення довіреностей від імені [PERSON] , який є громадянином Республіки Узбекистан та 03.07.2017 року отримав в Державній фіскальній службі України власний реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , на ім`я громадянина Латвійської Республіки [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Гнідюком А.Б. не були дотримані приписи законодавства, яким регулюється нотаріальна діяльність. Наразі досудове розслідування у кримінальних провадженнях №12017100000001071 та № 12019000000000798 здійснює слідчий відділ Печерського районного управління поліції ГУ НП України у місті Києві. Також судом встановлено, щов рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12017100000001071 від 11.10.2017 року, постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України Костецького Є.Й. від 13.07.2018 року було призначено судову експертизу документів. Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №8-4/1316 від 06.08.2018 року підпис в графах «ПІДПИС» та «ПОДПИСЬ» у довіреності від 13.07.2017 року, що видана від імені [PERSON] стосовно [PERSON] не є підписом, а є зображенням підпису нанесеним за допомогою кліше «факсиміле» із рельєфним зображенням підпису шляхом відшарування барвної речовини від робочої поверхні кліше та її нашарування на папір документу. Згідно висновку експерта Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №18521/23982-23988 від 27.11.2019 року, складеного за результатами проведення судово-технічної експертизи документів на підставі постанови слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України Костецького Є.Й. від 26.07.2019 року про призначення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів, зображення на наданих на дослідження аркушах матеріалів справи 2, 42, 71, 77, 83, 89 надруковані на лазерному принтері (багатофункціональному пристрої в режимі «принтер») не з оригіналу паспорта на ім`я « [INFO] », а з зображення представленого у цифровій формі, що міститься в комп`ютерному файлі (файлах). Зображення, що містяться в файлі (файлах) у цифровій формі, отримано шляхом фотографування цифровою фотокамерою аркуша із зображенням сторінок паспорта (не оригіналу паспорта). З наведеного вбачається, що особа, яка нібито представилася приватному нотаріусу Гнідюку А.Б. як [PERSON] , надала приватному нотаріусу не оригінал паспорта, а його копію, яка здійснена шляхом фотографування цифровою фотокамерою аркуша із зображенням сторінок паспорта (не оригіналу паспорта), а підпис на документі (довіреності) здійснений за допомогою кліше «факсиміле». Таким чином вказаними вище висновками експертів встановлено, що позивач не мав волевиявлення на виконання [PERSON] повноважень на представництво інтересів позивача, оскільки не підписував оспорювану довіреність. При посвідченні оспорюваної довіреності приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. не було дотримано чинного законодавства, яке регулює нотаріальну діяльність, що свідчить про те, що нотаріусом були вчиненні неправомірні дії під час засвідчення оспорюваної довіреності без присутності позивача з огляду на наступне. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Згідно ст. 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дійу випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Відповідно до п. 5 глави 7 розділу Порядку документи, за якими встановлено особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, чи уповноваженого представника, повертаються особам, що їх подали. У реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записуються назва документа, серія, номер, дата його видачі і найменування установи, яка його видала. При посвідченні правочинів, видачі свідоцтв чи оформленні інших документів, примірники яких залишаються у справах нотаріуса, витяг з документа, за яким встановлено особу громадянина, у якому відображено усі заповнені сторінки, що стосуються реквізитів поданого документа, його дійсності та мають значення для вчинюваної нотаріальної дії, долучається до справ нотаріуса. Пунктом 8 глави 7 розділу І Порядку передбачено, що при посвідченні правочинів майнового характеру нотаріусом у текстах правочинів зазначаються: для фізичних осіб - реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; для юридичних осіб - код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер. На підтвердження наявності номера (коду) нотаріусу подається відповідна довідка чи витяг або фотокопія сторінки паспорта з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, фотокопія якої (якого) долучається до примірника правочину, який залишається у справах нотаріуса. Якщо особа через свої релігійні переконання у встановленому законодавством порядку відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, нотаріус перевіряє цей факт за відміткою у її паспорті. Відповідно до вимог п. 9 глави 7 розділу І Порядку на копіях (фотокопіях) зазначених у пунктах 4 - 8 цієї глави документів проставляється відмітка «Згідно з оригіналом» з проставленням дати, підпису нотаріуса. Згідно п. 4 глави 9 розділу І Порядку при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України «Про нотаріат». Згідно п. 9 глави 9 розділу І Порядку використання факсимільного підпису не допускається. Підпунктом 2.5 п. 2 глави 4 розділу ІІ Порядку передбачено, що у довіреностях, що видаються на вчинення правочинів щодо розпорядження майном, також зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя (податковий номер). Із досліджуваної в судовому засіданні оспорюваної довіреності вбачається, що у ній відсутня інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя - позивача. При цьому, виходячи із письмової відповіді Головного управління ДФС у м. Києві від 31.08.2018 року №45998/Ф/26-15-08-01-22, адресованої адвокату Федоренку О.М., [PERSON] зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків 03.07.2017 року з реєстраційним номером облікової картки платника податків - [NUMBER] . Картку платника податків було отримано 04.07.2017 року. А відтак, приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. не було дотримано вимог п. 6.10 Правил, яким передбачено, що прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, їх місце проживання, а у випадках, передбачених законодавством, дата і місце їх народження, місце роботи, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків. У листі від 03.12.2018 року, адресованого адвокату Федоренку О.М., Головне територіальне управління юстиції у м. Києві повідомило, що приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. не виконано вимоги п. 7.9 Правил, оскільки в графі 4 реєстру для реєстрації нотаріальних дій відсутні щодо перевірки законності перебування особи на території України. Всупереч вимогам п. 7.47 Правил в графі 7 реєстру для реєстрації нотаріальних дій не проставлено прізвище [PERSON] . Окрім того, як вже зазначалося вище, висновками судової експертизи встановлено, що підпис від імені позивача на довіреності був проставлений за допомогою кліше «факсиміле», що є порушенням п. 9 глави 9 розділу І Порядку, а копія паспорта на ім`я позивача, яка зберігалася в справі нотаріуса, здійснена не з оригіналу паспорта, а з зображення, отриманого шляхом фотографування цифровою фотокамерою, тобто особу позивача нотаріусом Гнідюком О.Б. було встановлено не за допомогою оригіналу паспорта, а його фотокопії, що в свою чергу є порушенням положення ст. 43 Закону «Про нотаріат» та п. 5 глави 7 розділу І Порядку. Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 05.03.2020 року №816/5 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] на підставі підпунктів «е» та «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», якими передбаченощо свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України у разі неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону та набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії. Дана обставина підтверджується письмовою відповіддю від 10.04.2020 року на адвокатський запит адвоката Федоренка О.М. Таким чином, недотримання приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. чинного законодавства, що регулює нотаріальну діяльність, призвело до вчинення ним неправомірних дій під час засвідчення оспорюваної довіреності від імені позивача без його присутності. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За вимогами ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Встановивши фактичні обставини справи, з урахуванням наданих суду письмових доказів, пояснень свідків, виходячи з положень ст.ст. 202, 203, 215, 239 ЦК України та виходячи з того, що дії нотаріуса щодо посвідчення довіреності від 13.07.2017 року, зареєстрованої в реєстрі за №№ 660, 661, роздрукованої на спеціальних бланках серії НМА: №676775, №676776, № 676777 здійснен і з порушенням вимог, зокрема,п. 5 глави 7 розділу І, п. 9 глави 9 розділу І Порядку, п. 6.10, 7.9, 7.47 Правил, а також з урахуванням вищевказаних висновків експертів, встановлено, що позивач не мав волевиявлення на наділення [PERSON] повноваженнями на представництво своїх інтересів, оскільки [PERSON] , як встановлено під час розгляду справи, - не підписував оспорювану довіреність, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання недійсною довіреності, посвідченої 13.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем, від імені громадянина Республіки Узбекістан [PERSON] , [INFO] , зареєстровану в реєстрі за №№ 660, 661, роздруковану на спеціальних бланках серії НМА: №676775, №676776, № 676777, якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] , персональний код [NUMBER] , на управління майном [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., суд приходить до наступних висновків. Положеннями ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно зі ст. 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до нього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Статтею 27 Закону України "Про нотаріат" визначено, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Разом із тим, позовні вимоги в цій частині стосуються лише щодо завдання відповідачем [PERSON] саме моральної шкоди, однак, на думку суду, стороною позивача, всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не надано доказів щодо відповідного обґрунтування розміру завданої моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача [PERSON] та наявності моральних страждань та переживань, на які посилається позивач у вказаному позов, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і їх взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, та оскільки судом встановлено, що право позивача порушене та підлягає судовому захисту, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та наявність правових підстав для визнання недійсною довіреності, посвідченої 13.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем, від імені громадянина Республіки Узбекістан [PERSON] , [INFO] , зареєстровану в реєстрі за №№ 660, 661, роздруковану на спеціальних бланках серії НМА: №676775, №676776, № 676777, якою надавались повноваження громадянину Латвійської Республіки [PERSON] , персональний код [NUMBER] , на управління майном [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial