Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, просить припинити право [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , виплативши їй грошову компенсацію вартості належної їй частки згідно з висновком експерта у розмірі 281023 грн. за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду, та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності: ѕ частки квартири позивачу [PERSON] та ј - відповідачу [PERSON] . В цілому квартира складається з трьох кімнат житловою площею 49,9 кв.м та кухні, загальна площа 73,6 кв.м. До квартири також належить комора в підвалі площею 6 кв.м. Разом з тим спільне користування квартирою разом із відповідачем є неможливим у зв`язку з давніми неприязними стосунками, які тривають з 70-х років. Між сторонами існувала домовленість про продаж спірної квартири з метою вирішення питання щодо володіння і розпорядження житлом та уникнення конфліктних ситуацій між ними, для чого позивач залучила ріелторів, квартира була виставлена на продаж за обумовлену між сторонами суму, однак в подальшому відповідач відмовилась від пропозиції щодо продажу квартири та не відреагувала на пропозицію позивача викупити її частку. Питання суперечностей між сторонами щодо користування квартирою були предметом розгляду в Личаківському відділі поліції, на розгляді в суді знаходиться справа про встановлення порядку користування квартирою. Позивач є особою поважного віку, часто хворіє, стан її здоров`я залежить від спокійних поза стресових умов проживання, в той час як перебування з відповідачем в одному житловому приміщенні є фактором негативного впливу на позивача. Відповідач не має потреби у користуванні спірною квартирою, оскільки є одинокою, власної сім`ї не має, володіє на праві власності дво- та трикімнатною квартирами у [ADDRESS] , в повній мірі забезпечена житлом. В той же час спірна квартира є місцем постійного поживання позивача з 1986 року, де раніше проживала разом зі своїм покійним чоловіком [PERSON] та його матір`ю. Оскільки розподіл спірної квартири відповідно до часток її співвласників є технічно неможливим, що підтверджується відповідним висновком експерта, частка відповідача в порівнянні з часткою позивача у квартирі є незначною, припинення права власності відповідача на її частку не завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона належним чином забезпечена житлом, а також беручи до уваги те, що відповідач не проводить належних виплат за свою частку у майні, позивач самостійно оплачує комунальні послуги за квартиру, тому просить на підставі ст.365 ЦК України припинити право власності відповідача на належну їй на праві власності частку квартири [ADDRESS] з виплатою їй грошової компенсації вартості такої за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок. Ухвалою від 28.01.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 25.02.2020. 18.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позивну заяву, у якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки є власником ј частки квартири [ADDRESS] , а позивач чинить їй перешкоди у користуванні цим майном, у зв`язку чим відповідач змушена була звертатися в органи поліції та в подальшому до суду із вимоги про усунення таких перешкод, шляхом вселення [PERSON] у квартиру, які були задоволені рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.01.2019, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07.10.2019. Відповідач дійсно не сплачує комунальні послуги, оскільки не має можливості користуватися квартирою, однак такі дії відповідача не можуть вважатися підставою для припинення її права власності в розумінні ст.365 ЦК України. Більше того, з 2017 року вказану квартиру позивач здає в оренду, від чого отримує дохід, тому саме квартиранти оплачують комунальні послуги. Крім цього, вважає, що вартість квартири, визначена звітом ТОВ «Експерт Ін» від 19.09.2019 є заниженою та не відповідає реальній вартості аналогічних квартир у цьому ж районі міста, а також не є належним доказом, як і висновок експерта ТзОВ «Інвентар Груп» від 25.11.2019, оскільки у таких не зазначено, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. Зазначає, що позивач розмістила оголошення про продаж квартири ще тоді, коли не була власником її ѕ часток, однак наміру продавати спірну квартиру не мала, жодних договорів з ріелторами не укладала, ключів від квартири для її показу потенційному покупцю відповідачу не надала. Крім цього, позивачем внесено на депозитний рахунок лише 93500 грн., в той час як вартість ј частки спірної квартири згідно з представленим позивачем звітом становить 271100 грн. Зауважує, що право власності на інше нерухоме майно у м.Львові належить не лише відповідачу, у власності якої дійсно є дві квартири, в одній з яких вона проживає з чоловіком, а в іншій її мати, а також і у позивача, якій на праві власності належить Ѕ частка квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,6 кв.м, та у якій на даний час проживає лише співвласник квартири брат позивача. Також звертає увагу, що спільне користування квартирою є можливим, якщо наприклад, здавати її в оренду, в той же час припинення права власності відповідача на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона має намір мирно володіти своєю власність, а виплата компенсації вартості частки відповідача у розмірі, визначеному експертом із заниженням реальної вартості порушить права відповідача як власника. Судове засідання 25.02.2020 за клопотанням позивача та представника відповідача відкладено на 31.03.2020. 02.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що викладені у відзиві твердження є неправдивими, зокрема посилання на здачу спірної квартири в оренду спростовується довідкою ЛКП та враховуючи постійне проживання у такій позивача унеможливлює здачу такої в оренду в порядку спільного користування сторонами спільним майном. Зазначає, що у квартирі на [ADDRESS] проживає її брат з дружиною, що виключає проживання у такій позивача, а будь-яке окреме житло у власності позивача відсутнє. Щодо посилання відповідача на часткове внесення позивачем на депозитний рахунок вартості її частки у спірній квартирі, то на даний час позивачем внесено усю суму, що підтверджується квитанціями №4 від 28.12.2018 та №11 від 21.02.2020. У зв`язку з карантином за клопотання позивача було відкладено судові засідання 31.03.2020, 13.05.2020, 25.06.2020 та за клопотанням представника відповідача 05.08.2020. 07.05.2020 від відповідача надійшли письмові пояснення, у який остання просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В підготовчому судовому засіданні 06.10.2020 за клопотання позивача в судовому засіданні оголошено перерву до 03.11.2020, яке у зв`язку з неявкою сторін було відкладено на 17.12.2020. Ухвалою підготовчого засідання від 17.12.2020 за клопотанням відповідача постановлено призначити у справі судову будівельно-економічну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз та на час проведення якої провадження у справі зупинено. Оскільки 02.08.2021 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи із висновком експерта №149 від 29.07.2021, ухвалою від 12.08.2021 постановлено поновити провадження у справі, призначити підготовче засідання 08.09.2021, однак за клопотання представника відповідача таке відкладено на 21.10.2021. 19.10.2021 від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на висновок експерта, у яких остання зазначає про наявність ряду недоліків такого у зв`язку з чим визначена експертом ринкова вартість квартири не відповідає дійсності, оскільки на половину менша, аніж вартість визначена сервісом електронного визначення оціночної вартості нерухомого майна Фонду державного майна України. Вважає, що експертом, використовуючи порівняльний підхід, використано ціни продажу об`єктів, які не можна вважати подібним майном до об`єкта оцінки, оскільки такі мають іншу площу, розташовані на іншій території та побудовані у різні часи, що впливає на їх характеристики. В підготовчому засіданні 21.10.2021 прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог, подану до суду 30.08.2021, у якій позивач просить припинити право [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , виплативши їй грошову компенсацію вартості належної їй частки згідно з висновком експерта у розмірі 281023 грн. за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду, та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено та постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.11.2021, яке за клопотанням відповідача та її представника було відкладено на 21.12.2021. В судовому засіданні задоволено клопотання відповідача та її представника про виклик експерта Анісімову Т.І. для надання роз`яснень висновку експертизи, у зв`язку з чим судове засіданні відкладено на 16.02.2022. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, експерта, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано, а також підтверджується матеріалами справи, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності: ѕ частки квартири позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 27.10.2004 №Л16229 та свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2019 №2-359, а ј - відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2017 №2-763. В цілому квартира складається з трьох кімнат житловою площею 49,9 кв.м та кухні, загальна площа 73,6 кв.м. До квартири також належить комора в підвалі площею 6 кв.м. Відповідно до ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Як вбачається з висновку експерта від 29.07.2021 №149 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи ринкова вартість ј частини квартири [ADDRESS] на дату проведення експертизи з округленням до цілого становить 281023 грн. Враховуючи чинні нормативи, технічні характеристики досліджуваної квартири, розташування квартири, виділити в натурі ј частку квартири [ADDRESS] в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна чи у окрему частку нерухомого майна технічно не можливо. Судом встановлено, що між сторонами з 2017 року тривають суперечки щодо користування квартирою [ADDRESS] , що підтверджується як зверненнями в правоохоронні органи, так і із позовними заявами до суду. Також сторонами визнано, що між ними склалися неприязні стосунки, вони не спілкуються. Наведене свідчить про неможливість спільного володіння та користування квартирою. При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що спільне користування квартирою є можливим, якщо наприклад, здавати її в оренду, оскільки відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк, \~ \~ \~ \~згідно з ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, що у свою чергу виключає у такому разі володіння та користування таким сторонами. Не доведеними є і посилання відповідача на те, що припинення права власності відповідача на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №811 від 20.02.2020 у спірній квартирі з 1986 року зареєстрована та проживає лише позивач [PERSON] та згідно з актом про фактичне місце постійного проживання станом на 24.02.2020 за вказаною адресою проживає постійно одна. В той же час судом встановлено, що відповідач є власником та зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у якій, як визнала відповідач, вона проживає разом з чоловіком, що викликає обґрунтовані сумніви у реальному бажанні відповідача проживати у спірній квартирі. Крім цього, на праві власності відповідачу належить також квартира за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить про те, що припинення права власності відповідача на частку квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам чи членам її сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як зазначалося вище згідно з висновком експерта від 29.07.2021 №149 ринкова вартість ј частини квартири [ADDRESS] на дату проведення експертизи з округленням до цілого становить 281023 грн. та вказана сума внесена позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області, що підтверджується квитанціями №4 від 28.12.2019, №11 від 21.02.2020 та №15 від 20.08.2021. При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що визначена експертом ринкова вартість квартири не відповідає дійсності, так як на половину менша, аніж вартість визначена сервісом електронного визначення оціночної вартості нерухомого майна Фонду державного майна України, оскільки вказаний висновок надано експертом на підставі ухвали суду про призначення експертизи саме за клопотанням відповідача та експертом саме тієї експертної установи, проведення експертизи у якій і просила відповідач. Також необґрунтованими є і посилання відповідача на те, що експерт, використовуючи порівняльний підхід, використала ціни продажу об`єктів, які не можна вважати подібним майном до об`єкта оцінки, так як такі мають іншу площу, розташовані на іншій території та побудовані у різні часи, що впливає на їх характеристики, оскільки такі спростовуються поясненнями експерта, наданими в судовому засіданні, яка зазначила, що вартість квартири, визначена сервісом електронного визначення оціночної вартості нерухомого майна Фонду державного майна України, не може бути покладена в основу висновку експертизи, оскільки в ході проведення такої експертом досліджено надані документи, проведено огляд квартири, враховано її стан, переобладнання індивідуального опалення та у відповідності до вимог законодавчої та нормативно-довідкової літератури надано обґрунтований висновок. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що відповідачу належить на праві власності 1/4 частка квартири [ADDRESS] , така є незначною та не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування квартирою є неможливим, припинення права власності відповідача на вказану частку квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам чи членам її сім`ї, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.87, 90) судові витрати, що становлять 2721 грн. судового збору.

Outcome: approved