Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

25.01.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 30.04.2015 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, та підписав відповідну заяву. У подальшому, 14.06.2018, ПАТ КБ «Приватбанк» було перейменовано на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позивач вважає, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вказує позивач, відповідно до виявленого бажання відповідача, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 10\~000 грн. [PERSON] , користуючись коштами Банку, допустила порушення умов повернення таких коштів, у результаті чого у неї виникла заборгованість у сумі 23512, 37 грн., яка складається з наступного: 17296, 09 грн. заборгованість за тілом кредита; 6216, 28 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. У позовній заяві Банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість лише по тілу кредиту в розмірі 17296, 09 грн.грн та стягнути з неї судовий збір. 23.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач АТ КБ «Приватбанк» копію ухвали про відкриття провадження та судову повістку отримав на вказану у позовній заяві електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] 05.01.2022 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить розписка , що міститься у матеріалах справи. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву, а також до суду не подано будь-яких інших заяв чи клопотань, причини неявки у судове засідання не повідомила. На підставі ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Разом з поданням позову, представник Банку просив розглядати справу за відсутності позивача. Суд, беручи до уваги те, що відповідачу була надана можливість та достатній, визначений законом, час для подання документів з викладеною його позицією, однак він нею не скористався, за відсутності заперечень щодо визначеного порядку розгляду справи, наявності клопотання позивача розглядати справу у спрощеному порядку без виклику/повідомлення осіб, вважає за можливе справу розглянути. За наявності згоди позивача про заочний розгляд справи, належне повідомлення відповідача та відсутність з його боку будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, ненадання відзиву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд цієї справи. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 30.04.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до цієї заяви [PERSON] підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами надання банківських послуг. Така анкета-заява містить підпис [PERSON] . Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитний ліміт за її карткою встановлений не був, однак 21.04.2017 був піднятий до 10\~000 грн. За змістом Довідки, [PERSON] , відповідно до укладеного кредитного договору на підставі підписаної нею анкети заяви, відкрито дві картки: дата відкриття 18.08.2014 та 21.04.2017, термін дії яких 08/18, 09/20 відповідно. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 02.12.2020 у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 17\~296, 09 грн по тілу кредиту. Також банком надано Виписку по рахунку, у якій відображено рух коштів по банківських картках, зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частиною першою та другою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша\~статті 526 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У ч.1,3 ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, що вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти, які він використовував, і що у нього утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 21.04.2017 [PERSON] здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Так, відповідно до наданого розрахунку, відповідачем здійснювалось зняття коштів через банкомат та сплата за послуги у такі дати та у такому розмірі: 21.04.2017 2\~000, 00 грн., 24.04.2017 1600, 00 грн., 26.04.2017 600, 00 грн., 07.05.2017 3\~000, 00 грн., 10.05.2017 2\~000, 00 грн., 16.05.2017 200, 00 грн., 22.05.2017 150, 00 грн. Отже, відповідачем всього використано кредитних коштів у сумі 9\~550, 00 грн. Відповідно до цієї ж виписки, [PERSON] було перераховано на її кредитний картковий рахунок кошти у розмірі: 17.11.2017 500 грн. Всього поповнено картковий рахунок на 500, 00 грн. Таким чином, різниця між отриманими та повернутими коштами становить 9\~050, 00 грн., що і становить заборгованість [PERSON] по тілу кредиту. Отже, судом є встановленим, що права позивача відповідачем порушені, оскільки фактично отримані кошти не були повернуті позивачу у повному обсязі. Разом з тим суд зазначає, що розмір заборгованості саме у сумі 23512, 37 грн., що є сукупністю заборгованості по тілу кредиту та відсотках, залишився не доведеним. Випискою по рахунку відповідача така сума не підтверджується, а розрахунок заборгованості сам по собі не може бути беззаперечним доказом на підтвердження заявленої до стягнення суми. Позивачем не ставиться вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом. З огляду на це, позивачем має бути доведений той розмір заборгованості за тілом кредиту, який, на його думку, є наявним, та про який зазначено у позові. Проте вказана вище виписка про рух коштів підтверджує, що вимоги позивача не є у повній мірі обгрунтованими, оскільки відповідач не використала стільки коштів, про які вказує Банк. Доведеною є заборгованість у розмірі 9\~050, 00 грн, яка і підлягає до стягнення. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті у повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судом вирішується питання розподілу судових витрат, пропорційно задоволеним вимогам, а тому з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 1187, 78 грн. на відшкодування судового збору.

Outcome: partial