Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2016, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2020 було розірвано. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу, син залишився проживати з відповідачем у квартирі [ADDRESS] разом із матір`ю відповідача. В листопаді - грудні 2020 року син проживав із ним, однак 28.12.2020 відповідач знову його забрала. На початку 2021 року, матір відповідача зателефонувала та попросила забрати сина до нього, оскільки відповідач не займається вихованням та утриманням дитини. До серпня 2021 року син проживав з ним, після чого відповідач обманним шляхом забрала у нього дитину. Вказує, що він звертався до Служби у справах дітей Луцької міської ради щодо обстеження умов проживання малолітнього сина та проведення профілактичної роботи з матір`ю дитини. Листом від 08.09.2020 йому було надано відповідь, що мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та матеріального утримання дитини, часто залишає сина без догляду, не повідомляючи адреси свого місця перебування та чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною. Крім цього, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.02.2021 № 90-3 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Зазначає, що попри існування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, виконання його має певні труднощі у зв`язку з чим, він зсушений звертатися до суду з даним позовом. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 20.08.2021 відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк не надходило. Ухвалою суду від 02.12.2021 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Крім цього, позивач просив залишити за ним судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання судових повісток та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позов підтримала. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2016, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/17175/19 від 17.03.2020 розірвано (а.с.08). Із свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 06). З довідки про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що зареєстрованим місцем проживання малолітнього [PERSON] є [ADDRESS] інформації наданої Закладом дошкільної освіти № 33 від 17.08.2021, випливає, що [PERSON] відвідую групу «Зірочка» з січня 2021, дитина проживає разом із батьком, який займається її вихованням. Мати [PERSON] у закладі дошкільної освіти ніколи не з`являлася, дитиною не цікавиться (а.с.11). 03.02.2021 рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 90-3 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком (а.с.10). Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 8 від 12.01.2022 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] », вбачається, що за рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 90-3 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Дитина проживала з батьком з 03.01.2021 до 12.08.2021. 12.08.2021 [PERSON] забрала сина на прогулянку і не повернула батькові. Дитина проживала разом з матір`ю до 10.12.2021, однак 20.12.2021 [PERSON] забрала дитину з ДНЗ № 34 і знову не повернула батькові. 18.08.2021 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини, а 16.09.2021 звернувся до Департементу «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» із заявою про надання службою у справах дітей відповідного висновку. [PERSON] 19.11.2021 прибула до служби у справах дітей Луцької міської ради, де відбулася спільна зустріч батьків. Їй було запропоновано протягом тижня надати документи, які б підтвердили наявність у неї самостійного доходу, однак таких документів вона не надала. В телефонній розмові 11.01.2022 [PERSON] повідомила, що працює касиром в ТЦ «Салют», що по пр. Соборності, 22 у м. Луцьку, однак така інформація не підтвердилася. Натомість [PERSON] працює мулярем в ТзОВ «Волиньпрестижбуд» та отримає стабільний дохід. Зважаючи на зазначене, Служба у справах дітей Луцької міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом із батьком [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності в тому числі за неналежне виконання нею батьківських обов`язків, веде асоціативний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та відвідує місця із сумнівною репутацією. Мати відповідача, [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою про вжиття заходів щодо її доньки [PERSON] та просила передати внука [PERSON] його батькові. Допитанні у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суду пояснили, що відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вихованням малолітнього сина [PERSON] не займається, залишає його в помешканні одного, без нагляду та не забезпечує йому належних умов для проживання і розвитку. Судом встановлено, що позивач не чинить відповідачу будь-яких перешкод у спілкуванні, побаченні із сином, а також участі у його вихованні. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку сина, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. За таких обставин, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, а також враховуючи характер спірних правовідносин, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з його батьком [PERSON] .

Outcome: approved