Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Відповідачі є батьками чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від сина, якого народила [INFO] , [PERSON] письмово відмовилася наступного дня після його народження, а [PERSON] не визнає своє батьківство у відношенні цієї дитини, оскільки тривалий час не спілкується з матір`ю дитини, і проживає у іншій місцевості, але записаний батьком новонародженої дитини у зв`язку з тим, що знаходиться з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За вказаних обставин реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.133 СК України, їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та було влаштовано до спеціалізованого будинку дитини на повне державне утримання. У серпні 2020 року малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] , де проживає по цей час. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] з серпня 20202 року не цікавляться життям сина, не намагаються повернути його в сім`ю через органи опіки, що свідчить про свідоме небажання займатися вихованням дитини і є підставою для позбавлення їх батьківських прав у відповідності до п.1 ч.1 ст.164 СК України, та стягнення з кожного з них аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Процесуальні дії у справі. 02.08.2021 позовна заява отримана судом. 27.09.2021 отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. 28.09.2021 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 24.01.2022 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились: - представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення; - відповідачі про день, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але про причини неявки не повідомили, правом надання відзиву не скористалась, ніяких клопотань від них не надходило; - від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювається. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстровано шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.7, 9-10, 11/. 19 березня 2020 року [PERSON] відмовилася забрати новонароджену дитину із пологового будинку, про що написала письмову заяву, в якій зазначила, що не має де проживати з дитиною, і не має роботи /а.с.14/. Працівниками закладу охорони здоров`я - КНП «Криворізький ПЦ зі стаціонаром» КМР 19.03.2020 складено відповідний акт про те, що мати новонародженої [INFO] дитини чоловічої статі відмовилася годувати, спілкуватися з дитиною, і адміністрацією медичного закладу направлено повідомлення про це голові виконкому за місцем проживання матері дитини та начальнику служби у справах дітей /а.с.15,16/. Реєстрація народження дитини [PERSON] відбулася 07.04.2020 року відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України на підставі рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради № 100 від 03.04.2020 «Про реєстрацію народження дитини (хлопчика), покинутої в пологовому будинку /а.с.11, 23/. Згідно з інформацією Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкому Криворізької міської ради, наданою начальнику служби у справах дітей, з матір`ю проведена робота щодо можливості зміни свого рішення у відношенні новонародженої дитини, наголошено на перевагах батьківства, надані рекомендації щодо оформлення державних виплат по народженню дитини та по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, але жінка свого рішення не змінила, родину, в якій є інші діти, занесено на облік соціальної роботи з сім`ями, які опинилися у складних життєвих обставинах /а.с.18/. [PERSON] , який в актовому записі про народження дитини записаний її батьком, 09.04.2020 надав начальнику служби у справах дітей за місцем свого проживання заяву про те, що до дитини, народженої [PERSON] , ніякого відношення не має, з нею разом давно не проживає /а.с.19/. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради № 103 від 15.04.2020 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано його до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» на повне державне утримання /а.с.20/. Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради № 208 від 19.08.2020, з 25.08.2020 створено прийомну сім`ю на базі родини [PERSON] та [PERSON] , до якої влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] , і покладено на прийомних батьків персональну відповідальність за збереження життя, стану здоров`я, фізичний та психічний розвиток прийомної дитини, захист її особистих майнових прав та інтересів /а.с.25-26/. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 04.08.2021, вважає доцільним позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про прийняв відповідне рішення за № 315 від 18.08.2021 року /а.с.86/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення від піклування про дітей, від виконання своїх обов`язків, та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 цього кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт того, що відповідачі не забрали дитину з пологового будинку або без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з кожного з них аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню з кожного з відповідачів судовий збір на користь держави за дві заявлені позовні вимоги, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved