Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 25 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~25. В обґрунтування позову зазначав, що 25 січня 2013 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу сторони будували сімейні відносини, вели спільне господарство, проте спільно вони прожили лише 3 роки. Після чого відносини між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Із червня 2016 року він та відповідач проживають окремо, подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення та подальше збереження шлюбу між ними є неможливим. Перебування у шлюбі суперечить його інтересам. 21 травня 2018 року судом видано судовий наказ про стягнення із нього на користь відповідача аліментів на сина [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами. У наданих суду запереченнях на заяву відповідача [PERSON] щодо надання сторонам строку для примирення подружжя, позивач [PERSON] вказував на те, що дана заява є необґрунтованою, оскільки з червня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. З часу відкриття судом провадження у справі протягом дев`яти місяців відповідачем [PERSON] заходи щодо примирення подружжя не вживались. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, подала до суду клопотання про надання сторонам строку для примирення подружжя терміном шість місяців, посилаючись на можливість збереження їхнього шлюбу. При з`ясуванні судом фактичних обставин справи та необхідності надання сторонам терміну для примирення подружжя відповідач [PERSON] повідомила суд та підтвердила той факт, що сторони дійсно уже п`ять років проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на даний час вона проживає у квартирі позивача. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 25 січня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~25. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року, виданим у цивільній справі №\~361/2488/18, із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року і до досягнення ним повноліття. У ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №\~11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Суд встановив, що з червня 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подружніх відносин\~не підтримують,\~спільне господарство\~вони не\~ведуть,\~проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. З часу відкриття провадження у справі протягом більше ніж шість місяців відповідачем [PERSON] заходи щодо примирення подружжя не вживалися. Обставини щодо окремого проживання сторін протягом тривалого часу більше п`яти років відповідач [PERSON] у суді підтвердила. Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року, враховуючи наведені вище обставини справи, клопотання відповідача [PERSON] про надання сторонам строку для примирення подружжя залишено без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час більше п`яти років подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved