Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. \~ \~ \~ \~Посилалась на те, що 01.12.2021 через застосунок «Дія» та реєстр виконавчих проваджень їй стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. відкрито виконавче провадження №7686982 щодо виконання виконавчого напису №205530, вчиненого 22.06.2021 приватним нотіріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості в розмірі 9776,47грн. Вважає, що даний виконачий напис не підлягає виконанню, оскільки приватним нотарісом не перевірено безспірність вимог стягувача та вчинено його з грубим порушенням чинного законодавства. Згідно виконавчого напису, підставою для його вчиненення нотаріусом слугувало невиконання нею зобов`язань за кредитним договором №PP.VK.193/3118/09-2007 від 23.11.2007, укладеного між нею та ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого, на підставі Договорів факторингу, є ТОВ «Форвард Фінансів». Однак вона взагалі не отримувала жодних повідомлень про заміну кредитора (правонаступника), наявність заборгованості та про початок процедури позасудового стягнення за виконавчим написом нотаріуса. Крім того, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, що є грубим порушенням та суперечить постанові КМУ "Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Більше того, вважає, що оскаржуваний напис вчинений нотаріусом зі значним порушенням, оскільки з дня виникнення у кредитора права вимоги минуло більше 13 років, а заміна сторін у зобов`язані не замінює порядку обчислення та перебігу вказаного строку. Оскільки нотаріус при вчинені оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального оскругу Остапенко Є.М. Також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 18.01.2022 позивачка [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подав. Треті особи - приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. та\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Чернівецької області\~Скальський А.І. не повідомили суду причини своєї неявки. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подали. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Оскільки в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 23.11.2007 між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №PP.VK.193/3118/09-2007 (а.с.7-10). 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №205530, яким стягнуто з позивачки [PERSON] на користь ТОВ "ФОРВАРД ФІНАНСІВ" заборгованість за Кредитним договором №PP.VK.193/3118/09-2007 від 23.11.2007 за період з 02.06.2021 по 10.06.2021 у розмірі 9\~776грн. 47коп., з яких 2\~179,54грн. тіло кредиту, 7\~096,93грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією та плата за вчинення виконавчого напису (а.с.6). Крім того, із вказаного виконавчого напису вбачається, що ТОВ «ЦЕНТР ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ» набуло право вимоги за кредитним договором №PP.VK.193/3118/09-2007 на підставі Договору факторингу № 02-06/21 від 02.06.2021, укладеного з ТОВ «Центр Фінансового лізингу». 28.01.2021 між ТОВ «Центр Фінансового лізингу» та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено Договор факторингу №28-01/21. 04.07.2019 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ПАТ «Родовід Банк» укладено Договор факторингу №23. Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. 26.11.2021 відкрито виконавче провадження №67686982 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису, в ході якого накладено арешт на кошти боржника (а.с.11-16). Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» право вчинення виконавчого напису належить до компетенції нотаріусів. Сатеттю 18 ЦК України\~передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Законодавець також визначив, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Аналогічні положення містяться в п.3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі за текстом - Порядок). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 (надалі -Постанова №662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору: б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п.1 та п.2 постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21 березня 2017 року. Як було встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Водночас, з тексту виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за №1172. Однак перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі. Крім того, Верховний Суд у своїх постановах \~від 15 квітня 2020 року (справа №158/2157/17) та від 21 вересня 2021 року (справа № 910/10374/17) зазначив, що «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». За таких обставин, вчинивши спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не дотримався встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача. Також, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового врегулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Таким чином, законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному\~статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від час винесення 13.10.2021 своєї постанови (справа 554/6777/17-ц) зазначив, що апеляційний суд, врахувавши висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені при попередньому касаційному перегляді справи, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Законом визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Враховуючи те, що відповідач жодних доказів на спростування доводів [PERSON] не надав, суд виходить із наявних у справі доказів. Так, в матеріалах справи міститься тільки копії виконавчого напису, кредитного договору та постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, суд, розглядаючи даний спір, не може встановити та дати оцінку документам, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис та чи підтверджували вони безспірність заборгованості [PERSON] . Також відсутні і відомості про те, чи було надіслано боржниці повідомлення про відступлення прав вимоги, порушення основного зобов`язання із вимогою про добровільну сплату заборгованості та отримання нею таких листів, яке відповідно до вимог чинного законодавства є необхідною та обов`язковою дією перед вчиненням виконавчого напису. За таких обставин, враховуючи вказані вимоги закону та наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved