Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.04.2021 залучено до участі у розгляді даної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького\~П.С. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2021 залучено до участі у розгляді даної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт». Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 19.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округуЛичуком\~Т.В.\~виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№ 1083,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Інвест\~Хаус» заборгованості у розмірі 231484\~грн. 19 коп. та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. 19.05.2020 вчинив виконавчий напис № 1083 про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Інвест\~Хаус» заборгованості у розмірі 231484\~грн. 19 коп. [PERSON] мала прізвище « [PERSON] » до 08.12.2006, з 09.12.2006 до 01.10.2010 мала прізвище « [PERSON] », а з 02.10.2020 має прізвище « [PERSON] ». Про вчинення виконавчого напису та наявність якоїсь заборгованості вона дізналась лише після накладення приватним виконавцем арешту на її банківські рахунки у межах відкритого виконавчого провадження. Позивач ніколи не мала правовідносин із відповідачем, про заміну кредитора у зобов`язанні позивач повідомлена не була. З огляду на це, право відповідача на стягнення з позивача будь-яких грошових коштів є недоведеним. Крім того, з наданого самим відповідачем документа випливає, що строк кредитування за кредитним договором сплив ще 28.01.2011. Нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також поза увагою нотаріуса залишилось те, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, на переконання позивача, нотаріус не врахував та не перевірив наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. У судові засідання 09.12.2021, 19.01.2022 з`явився представник позивача, адвокат Малишев О.В., який позов підтримав у повному обсязі. У подальшому представник позивача участі у розгляді справи не приймав, у заяві від 22.02.2022 просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача та треті особи до суду не з`явились. У відзиві на позовну заяву від 25.08.2021 представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Послався на те, що: \~ТОВ «ФК «Інвест Хаус» є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк». Заборгованість [PERSON] на час написання відзиву не погашена. ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надало приватному виконавцю документи, які підтверджують безспірність заборгованості; \~законодавство не містить обов`язку нового кредитора письмово повідомляти боржника про відступлене право вимоги; \~у суду відсутні правові підстави стягувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. з огляду на їх недоведеність, неспівмірність таких витрат із предметом позову та складністю справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За умовами кредитного договору № 06/2/07-А від 29.01.2007, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 33489,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту терміном по 28.01.2011. Згідно п. 1.5 кредитного договору № 06/2/07-А від 29.01.2007 процентна ставка за кредитами у національній валюті України дорівнює 20 процентів річних. Процентна ставка за кредитами в іноземній валюті дорівнює 11,5 процентів річних. 19.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1083 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» суми заборгованості за кредитним договором № 06/2/07-А від 29.01.2007, укладеним з ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків за яким є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Сума заборгованості за кредитним договором складає 231484,19 грн., з яких: 183352,98 грн. суми заборгованості за відсотками за користування кредитом; 47831,21 грн. сума заборгованості зі сплати 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України; 300,00 грн. суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 08.05.2017 по 08.05.2020. Разом із відзивом на позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» надало копію договору купівлі-продажу прав вимоги № 1991/К, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», за змістом якої ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» придбало у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги, зокрема й до [PERSON] . На підставі вказаного виконавчого напису 09.02.2021 приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.\~Києва Русецький\~П.С.відкрив виконавче провадження №\~64448754. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.12.2006 Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 09.12.2006 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». За змістом свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 02.10.2020 Запорізьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 02.10.2020 [PERSON] змінила ім`я на « [PERSON] ». Таким чином, позивач [PERSON] та особа, яка значиться боржником в оскаржуваному виконавчому написі, є однією і тією ж особою. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.04.2021 за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. копії документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 1083 від 19.05.2020. Вказана ухвала не була виконана приватним нотаріусом приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. За відомостями, що містяться у листі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 5381/7-3201 від 16.08.2021, з 15.04.2021 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. У ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач [PERSON] у позові послалась на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним. Крім того, позивач вказує, що нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча кредитний договір не є нотаріально посвідченим. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України №\~296/5 від 22.02.2012 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Підстав не враховувати дану правову позицію у суду першої інстанції немає. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 19.05.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з цієї підстави. Суд також погоджується із доводами позивача про те, що заборгованість не є безспірною. Як зазначено в оскаржуваному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 08.05.2017 по 08.05.2020. Між тим, пунктом 1.1 кредитного договору № 06/2/07-А від 29.01.2007 визначено кінцевий строк кредитування 28.01.2011. За даних умов період стягнення відсотків у жодному разі не може включати період з 08.05.2017 по 08.05.2020, оскільки нарахування відсотків поза межами строку кредитування є незаконним. Вказані обставини спростовують доводи відзиву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» щодо безспірності стягнутої за виконавчим написом заборгованості. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Інші доводи позову, з урахуванням зроблених судом висновків, суттєвого значення для розгляду справи не мають. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно диспозиції ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено судом, у межах розгляду цієї цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога Адвокатським об`єднанням «Малишев і партнери» (ордер адвоката Малишева О.В. на надання правничої допомоги серії АР №1036790 та договір про надання правової допомоги від 11.02.2021). Згідно з актом наданих послуг від 06.12.2021 вказане адвокатське об`єднання надало [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 19500,00 грн. У даному акті зазначений перелік послуг та їх вартість. Сплата [PERSON] суми у розмірі 19500,00 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового-ордеру № 15 від 06.12.2021. При зверненні до суду у позові [PERSON] зазначала про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на той час складає 6000,00 грн. При цьому вона застерігала, що за результатами розгляду фактична сума судових витрат позивача може бути більше та залежить від кількості судових засідань, необхідності надання адвокатом додаткових послуг, їх обсягу та вартості, тощо. Дослідивши акт наданих послуг від 06.12.2021, суд вважає необхідним виключити з розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, такі послуги як: \~складання клопотання про відкладення розгляду справи; \~складання клопотання про застосування заходу процесуального примусу; \~складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; \~ознайомлення з матеріалами справи у суді та їх юридичний аналіз; \~складання заперечень проти заяв щодо заміни щодо заміни відповідача у справі; \~складання клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення судових витрат. Суд враховує, що суть представництва полягає у реалізації процесуальних прав та виконанні обов`язків учасником справи через свого представника. Коло цих процесуальних прав та обов`язків визначене Цивільний процесуальним кодексом України. Суть представництва може полягати у поданні заяв, клопотань, ознайомленні із матеріалами справи тощо. Оскільки в акті наданих послуг серед наданих послуг окремо значиться представництво у суді першої інстанції, то суд приходить до висновку, що заявляючи вказані вище витрати до стягнення, позивач лише штучно збільшує витрати на професійну правничу допомогу. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11300,00 грн. (п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 12 Акту наданих послуг від 06.12.2021, а.с. 174). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved