Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

30 листопада 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач 10 липня 2006 року звернулась до позивача із заявою про призначення їй допомоги на дітей одиноким матерям, за наслідками розгляду якої, а також поданого разом із цією заявою пакету документів позивачем було призначено відповідачу на її сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , відповідну допомогу. 28 січня 2016 року відповідач знову звернулась до позивача за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, подавши серед інших документів довідку Заводського ВРАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про те, що до поновленого актового запису №2 від 02 березня 2000 року на підставі заяви батьків про визнання батьківства на доньку [PERSON] №115/04-55 від 09 жовтня 2007 року внесені відомості про батька такої дитини - [PERSON] . За таких обставин позивачем було надміру виплачено відповідачу державну соціальну допомогу на зазначену дитину за період з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2015 року в загальному розмірі 32339,08 гривень. В подальшому на підставі заяви відповідача від 21 грудня 2016 року з виплачуваної на другу дитину - сина [PERSON] державної допомоги утримувались кошти на погашення вказаної заборгованості. Крім того, соціальним інспектором було проведено перевірку достовірності даних, поданих відповідачем для призначення державної допомоги, за наслідками чого в жовтні 2019 року з`ясовано, що відповідач за період з січня по березень 2019 року здійснила операції з рухомим майном на суми 4046,47 гривень та 46356,45 гривень, що не відобразила у своїй декларації про доходи, вказавши, що жодних доходів не має. За таких обставин відповідачу була надміру виплачена державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року в загальному розмірі 12253 гривень. Відтак, загальна сума переплати за обидва випадки склала 44592,08 гривень. Крім того, відповідачу за її заявою від 11 серпня 2020 року на період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року позивачем було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, із якої також за заявою відповідача утримувалось 50% в рахунок погашення вищевказаної надмірної переплати. Таким чином, на момент звернення до суду із даним позовом розмір надмірно виплаченої відповідачу і нею неповернутої допомоги становить 6945,71 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідача, поклавши на останню і судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2022 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження із повідомлення сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з викладених вище підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, підтвердивши викладені в позові обставини, однак просила суд розстрочити виконання рішення суду через свій скрутний майновий стан, відсутність сталого заробітку. Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу на підставі поданих нею заяв та необхідного пакету документів з 01 липня 2006 року правопопередником позивача, а потім і позивачем була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям, яка виплачувалась відповідачу на її сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних рішень про призначення допомоги, копіями заяв відповідача. В той же час, відповідно до копії довідки Заводського ВРАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, наданої відповідачем позивачу при поданні чергової заяви про призначення вищевказаної допомоги, вбачається, що поновленого актового запису №02 від 02 березня 2000 року про народження дочки відповідача [PERSON] , [INFO] , який (актовий запис) був складений вказаним відділом РАЦС, на підставі спільної заяви батьків, а отже і відповідача, про визнання батьківства №115/04-55 від 09 жовтня 2007 року внесені зміни, а саме внесено відомості про батька вказаної дитини - [PERSON] . За викладених обставин позивачем встановлено факт переплати відповідачу державної допомоги на дітей одиноким матерям, яка виплачувалась відповідачу на її дочку [PERSON] , за період з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 32339,08 гривень. За заявою відповідача погашення такої заборгованості здійснювалось шляхом утримання частини аналогічної допомоги, яка продовжувала виплачуватись на сина відповідача [PERSON] . Викладені обставини підтверджуються копією заяви відповідача, копією довідки позивача про розрахунок переплати, копією розпорядження позивача. Крім того, позивачем була проведена перевірка достовірності даних, отриманих від відповідача для призначення їй державної допомоги на дітей одиноким матерям, в рамках чого 30 жовтня 2019 року направлено запит до ГУ ДФС Лівобережної ДПІ, із відповіді на який встановлено, що відповідач з січня по березень 2019 року здійснювала операції з рухомим майном, в наслідок чого отримала дохід в розмірі 4064,47 гривень та 46356,45 гривень. Такий дохід відповідач не відобразила у своїй декларації про доходи за відповідний рік, яка подавалась нею для призначення означеної державної допомоги на 2019 рік. Викладене зумовило виникнення переплати відповідачу державної допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 року в розмірі 12253 гривень. Наведені обставини підтверджуються копією довідки про розрахунок переплати, копією відповіді ДПІ на запит, копією декларації відповідача про доходи. Судом також встановлено, що позивачем відповідачу за її заявою від 11 серпня 2020 року було призначено державну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року, 50% з якої утримувалось з відповідача за її заявою на погашення обох вищевказаних переплат, внаслідок чого із загальної суми боргу відповідача в розмірі 44592,08 гривень неповернутою станом на 31 травня 2021 року залишилась сума в розмірі 6946,71 гривень. Вказана сума боргу не повернута відповідачем і дотепер. Викладені обставини підтверджуються копією заяви відповідача про призначення їй допомоги, копією довідки про розрахунок переплати, копією письмової вимоги позивача на адресу відповідача про погашення боргу. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі - Порядок). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.1, 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Різновидом такої державної допомоги є допомога на дітей одиноким матерям. За змістом ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми», п.2 Порядку допомога на дітей одиноким матерям призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання заявника. Згідно ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Аналогічні положення містить п.33 Порядку. За змістом норм ст.18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми», п.34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків призначається на кожну дитину. Положеннями п.35 Порядку передбачено, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються в тому числі, але не виключено, заява про призначення допомоги , декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. За змістом норм ст.21 ч.1, ст.22 ч.3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми», п.п.48, 49 Порядку органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність відповідних документів, поданих для призначення допомоги. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Пунктом 36 Порядку передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям також припиняється, зокрема, у якщо сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. Пунктом 49 Порядку встановлено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст.22 ч.2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Нормою ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Нормою ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду даної цивільної справи достеменно підтверджено призначення позивачем (його правопопередником) відповідачу за її заявою державної допомоги на дітей одиноким матерям за наявності обставин, що виключають можливість призначення такої допомоги з 01 листопада 2007 року на одну дитину відповідача - дочку [PERSON] , [INFO] , а також впливають на розмір призначення такої допомоги на дітей відповідача. А саме вже після призначення і отримання відповідачем державної допомоги позивачем встановлено факт визнання батьківства вказаної вище дитини відповідача із внесенням змін до актового запису про народження дитини шляхом зазначення дійсного біологічного батька дочки відповідача, про що не було своєчасно повідомлено позивача. Крім того, судом підтверджено заявлений позивачем факт приховування відповідачем свого доходу за січень-березень 2019 року, що виявилось не зазначенні сум такого доходу у поданій відповідачем декларації про її доходи на вказаний рік при черговому зверненні за призначенням державної допомоги на дітей одиноким матерям. Обидві обставини були відомі відповідачу, впливають як на можливість призначення державної допомоги вказаного різновиду, так і на розмір такої допомоги, а не повідомлення відповідачем позивача про такі обставини в порушення покладеного на відповідача законом обв`язку безумовно вказує на умисність такого приховування відповідачем з метою отримання бажаної нею державної допомоги. За таких обставин позивачем було здійснено розрахунок суми надміру виплаченої відповідачу державної допомоги на дітей одиноким матерям, що підлягає поверненню, та дорівнює в загальному розмірі 44592,08 гривень. За рахунок утримання позивачем частини з наступних виплат відповідачу державної допомоги ця переплата частково погашена, а розмір неповернутої дотепер переплати становить 6945,71 гривень. Правильність цього розрахунку не викликає в суду сумнівів, відповідачем в судовому засіданні не спростована, доказів повного погашення вказаної суми боргу сторонами не надано, про їх наявність суду не повідомлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно набула за рахунок позивача і не повернула грошові кошти в розмірі 6945,71 гривень, а отже зобов`язана їх повернути. При цьому, до правовідносин сторін не підлягають застосуванню положення ст.1215 ЦК України, оскільки виплата відповідачу державної допомоги на вказану суму обумовлена приховуванням відповідачем своїх доходів та факту визнання батьківства на одну дитину відповідача, про що відповідач зобов`язана була повідомити позивача, що, в свою чергу, вказує на явну недобросовісність з боку відповідача. Вирішуючи усуну заяву відповідача про розстрочення виконання даного рішення суду в частині стягуваного з неї на користь позивача розміру боргу в сумі 6945,71 гривень, суд керується наступним. Так, відповідно до ст.267 ч.1 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст.265 ч.7 п.2 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Положеннями ст.10 ч.9 ЦПК України визначено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). В свою чергу нормою ст.435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що відповідач подала усну заяву про розстрочення виконання даного рішення суду на максимально можливий строк, що мотивувала своїм скрутним матеріальним становищем, а представник відповідача в судовому засіданні проти такого розстрочення не заперечувала, приймаючи до уваги розмір суми боргу, який підлягає стягненню з відповідача за даним рішення суду, неможливість виплати відповідачем такої суми боргу одноразовим платежем з огляду на її матеріальний стан, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання даного рішення суду в частині стягнення суми боргу в розмірі 6945,71 гривень строком на один рік шляхом стягнення з відповідача на користь позивача по 578,81 гривень щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2270 гривень,

Outcome: approved