Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Представник Акціонерного товариства "Універсал банк" Гаврилюк С.В., звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Універсал банк" заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 25 грудня 2018 року у розмірі 25429,22 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у жовтні 2017 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" запустив новий проект "Monobank", у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки "Monobank". Після перевірки кредитної історії на платіжних картках "Monobank" за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 25 грудня 2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 25 грудня 2018 року та отримав картку № [NUMBER] . На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами. Через прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу, 31 липня 2021 року банк направив відповідачу повідомлення "пуш" про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. В зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 13 вересня 2021 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 25429,22 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у поданому клопотанні просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розміщене оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про його виклик (а.с.75) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, після чого останній отримав картку № [NUMBER] . На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами (а.с.8). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (а.с.10-36). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 13 вересня 2021 року за договором №б/н від 25 грудня 2018 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25429,22 грн. (а.с.37-40). Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 Цивільного процесуального кодексу України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 2270,00 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved