Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Мотивувала свої вимоги тим, що вона є співвласником вказаного житла, у якому зареєстроване місце проживання відповідача. На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року по справі № 450/781/20 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Повідомила, що з лютого 2019 року відповідач у згаданій квартирі не проживає, одружився і постійно проживає з новою сім`єю, не несе витрат по утриманню майна, не сплачує комунальні послуги. Зауважила, що наявність реєстрації відповідача призводить до обмеження її права власності, неможливості вільно розпорядитися майном та зумовлює понесення нею додаткових комунальних витрат. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 17 січня 2022 року в ухвалі від 22 грудня 2021 року виправлено описки. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 284972433 від 16 листопада 2021 року позивачу належить право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Іншим співвласникам, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/8 частці у праві спільної часткової власності на вказану квартиру. Крім того, позивач у своїй позовній заяві підтверджує факт того, що вона є співвласником вказаного вище майна. За вимогами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, або виселення із житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, можливе лише за наявності обумовленої письмової згоди всіх співвласників цього житлового приміщення та (або) подання ними спільного позову. Зазначена правова позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року № 127/17323/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в\~частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162\~цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, з вищезгаданої інформаційної довідки вбачається, що позивач зареєструвала право власності на квартиру 26 жовтня 2021 року. Таким чином, з моменту реєстрації права власності на вказане майно за позивачем станом на день розгляду справи судом 22 лютого 2022 року не пройшов річний строк, необхідний для визнання особи такою, що втратила право користування житлом. З довідки (виписки з будинкової книги) № 940 від 18 жовтня 2021 року, виданої старостою Зубрянського старостинського округу Солонківської сільської ради Львівського району Львівської обалсті Бучок А.С., вбачається, що співвласники згаданого майна, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є неповнолітніми дітьми позивача. Натомість, позивач не зазначала у позовній заяву третьою особою відповідний орган опіки та піклування, а також не подавала під час розгляду справи заяв про залучення такого органу в якості третьої особи. Позивач також не повідомила суд, що вона подає даний позов зокрема в інтересах дітей що або діє від їх імені. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що позов заявлено лише одним співвласником вищезгаданої квартири, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи письмової згоди інших співвласників вказаного майна на визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed