Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: 1) Визнати недостовірною інформацію такою, що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) [INFO] на своєму сайті за адресою www.obozrevatel.com.ua, інтернет виданням «Обозреватель. UА», а саме: «... [PERSON] фігурував у справі про подвійне вбивство у Севастополі. ...під час затримання майбутній нардеп чинив опір міліції... На записі чітко видно як [PERSON] активно розповідає всі деталі злочину...», що розміщена за посиланням: [INFO] , 2) Зобов`язати спростувати недостовірну інформацію, таку що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) [INFO] на своєму сайті за адресою www.obozrevatel.com.ua, інтернет виданням «Обозреватель. UА», а саме: «... [PERSON] фігурував у справі про подвійне вбивство у Севастополі. ...під час затримання майбутній нардеп чинив опір міліції... На записі чітко видно як [PERSON] активно розповідає всі деталі злочину...», що розміщена за посиланням: [INFO] , тим самим способом, яким її було розповсюджено, 3) Визнати недостовірною інформацію такою, що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) [INFO] на своєму сайті за адресою [INFO] , інтернет виданням « [INFO] », а саме: «...люди [PERSON] побили чоловіка, скрутили і відвезли в невідоме місце, де він провів цілий місяць, будучи прив`язаним до стільця. ... ....Через місяць викрадачі привезли АТОвця на нове місце. Саме звідти його звільнив підрозділ спеціального призначення...», що розміщена за посиланням: [INFO] 4) Зобов`язати спростувати недостовірну інформацію, таку що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) [INFO] на своєму сайті за адресою www.obozrevatel.com.ua, інтернет виданням « [INFO] », а саме: «...люди [PERSON] побили чоловіка, скрутили і відвезли в невідоме місце, де він провів цілий місяць, будучи, прив`язаним до стільця. ... ....Через місяць викрадачі привезли АТОвця на нове місце. Саме звідти його звічьнив підрозділ спеціального призначення...», що розміщена за посиланням [INFO] , тим самим способом, яким її було розповсюджено, 5) Визнати недостовірною інформацію такою, що порушує немайнові прав: [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) [INFO] на своєму сайті за адресою [INFO] , інтернет виданню - « [INFO] », а саме: «Особливо звірячий злочин "люди [PERSON] " скоїли і щодо фермерів [PERSON]. ..., які, за версією слідства, жорстоко порізали всю сім`ю», що розміщена за посиланням: [INFO] , 6) Зобов`язати спростувати недостовірну інформацію, таку що порушу немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальність «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) листопада 2018 року на своєму сайті за адресою www.obozrevatel.com.ua, інтерн; виданням «Обозреватель. UА», а саме: «Особливо звірячий злочин "люди [PERSON] " скоїли і щодо фермерів [PERSON]. ..., які, за версією слідстві жорстоко порізали всю сім`ю», що розміщена за посилання [INFO], тим самим способом, яким її було розповсюджено, 7) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) на користь [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч ) гривень. 8) Стягнути з [PERSON] ( ІПН - [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч ) гривень, 9) Визнати недостовірною інформацію такою, що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) в ефірі телемовлення через супутниковий телеканал з логотипом OBOZ.TV у відео матеріалі під назвою « [INFO] », починаючи із 5 хв. 13 с. по 5 хв. 20 с., такого змісту: «Саме так, два місяці тому депутат від «Самопомочі» [PERSON] відмазався від грузинських поліцейських, які спробували затримати його у Дбілісі за зберігання арсеналу зброї»,який доступний до перегляду за посиланням: [INFO], 10) Зобов`язати спростувати недостовірну інформацію, таку що порушує немайнові права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, розповсюджену Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» (ідентифікаційний код юридичної особи 32611564) в ефірі телемовлення через супутниковий телеканал з логотипом [INFO] у відео матеріалі під назвою « [INFO] », починаючи із 5 хв. 13 с. по 5 хв. 20 с., такого змісту: «Саме так, два місяці тому депутат від «Самопомочі» [PERSON] відмазався від грузинських поліцейських, які спробували затримати його у Дбілісі за зберігання арсеналу зброї», який доступний до перегляду за посиланням: [INFO] , тим самим способом, яким вона була розповсюджена, 110 Стягнути з [PERSON] , 1970 року народження, як з автора, журналіста на користь [PERSON] (ІПН - [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч ) гривень. В обґрунтування вимог позову зазначає, що з даних статей вбачається, що відносно позивача було поширено недостовірну інформацію, яка має негативний характер, оскільки принижує честь, гідність позивача в громадській думці з точки зору додержання моралі, загальновизнаних правил співжиття, ганьбить його, оскільки спонукає до негативного ставлення до нього, як до людини, яка вчинила негативні дії. Представник позивача просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Золота Середина» подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду псьмові пояснення, в яких зазначив, що він є неналежним відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено наступне. [INFO] на сайті за адресою www.obozrevatel.com.ua, інтернет виданням «Обозреватель. UА», розповсюджено інформацію, а саме: «... [PERSON] фігурував у справі про подвійне вбивство у Севастополі. ...під час затримання майбутній нардеп чинив опір міліції... На записі чітко видно як [PERSON] активно розповідає всі деталі злочину...», що розміщена за посиланням: [INFO] , [INFO] на сайті за адресою [INFO] , інтернет виданням « [INFO] », розповсюджено інформацію, а саме: «...люди [PERSON] побили чоловіка, скрутили і відвезли в невідоме місце, де він провів цілий місяць, будучи прив`язаним до стільця. ... ....Через місяць викрадачі привезли АТОвця на нове місце. Саме звідти його звільнив підрозділ спеціального призначення...», що розміщена за посиланням: [INFO] на сайті за адресою [INFO] , інтернет виданню - « [INFO] », розповсюджено інформацію, а саме: «Особливо звірячий злочин "люди [PERSON] " скоїли і щодо фермерів [PERSON]. ..., які, за версією слідства, жорстоко порізали всю сім`ю», що розміщена за посиланням: [INFO] Крім того, в ефірі телемовлення через супутниковий телеканал з логотипом [INFO] у відео матеріалі під назвою « [INFO] », починаючи із 5 хв. 13 с. по 5 хв. 20 с., розповсюджено інформацію такого змісту: «Саме так, два місяці тому депутат від «Самопомочі» [PERSON] відмазався від грузинських поліцейських, які спробували затримати його у Дбілісі за зберігання арсеналу зброї»,який доступний до перегляду за посиланням: [INFO] Як вбачається з доданих до позовних заяв відповідачем роздруківок до оскаржуваної позивачем інформації, то негативні висловлювання в бік позивача від читачів відсутні, будь-яка реакція читачів («лайки» та «дизлайки») також відсутні. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК України). Частиною 2 статті 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свободі обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. З огляду на п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказується, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. З огляду на абз. 6 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з частиною третьою статті 277 ЦК (435-15) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як вбачається з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК (435-15) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, за приписами частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу вказаних правових норм, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Так, як було вже зазначено, у п. 15 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність обставин, серед яких є те, що поширення інформації має порушувати особисті немайнові права, тобто або завдавати шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджати особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.11.2018 р. у справі № 576/1319/17, посилання на презумпцію недостовірності поширеної інформації, яка покладає обов`язок довести, що інформація є достовірною, саме на відповідача, є безпідставним, оскільки частину третю статті 277 ЦК України, яка передбачала, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, виключена з ЦК України на підставі Закону N 1170-VII від 27 березня 2014 року. Позивачем не було спростовано оскаржувану інформацію, та не доведено належними доказами недостовірності інформації, яка міститься у зазначеній статті. Позивач є публічною особою, внесений до національного реєстру публічних осіб, на момент поширення інформації був народним депутатом. У Постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 757/27793/14-ц: зазначено, що «з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).» Як вбачається з наведеного межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. За практикою Європейського суду з прав людини межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. У свою чергу національна влада може втрутитися у процес реалізації норми статті 10 Конвенції, якщо, зокрема, це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Публічним особам варто очікувати на менший ступінь захисту свого приватного життя. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 01.04.2020 року в справі № 369/14059/17, якою скасовані рішення Васильківського міськрайонного суду від 27.12.2018 року, постанова Київського апеляційного суду від 13.05.2019 року, у задоволенні позову до ТОВ «Золота середина» про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодуванні моральної шкоди відмовлено. Тому межа допустимої критики [PERSON] як публічної особи, є значно ширшою, ніж пересічного громадянина України, а тому цілком допустимо, що [PERSON] може зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації. З урахуванням вказаного, всупереч роз`ясненням п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та вимогам ст. 277 ЦК України і ст.ст. 12, 81 10 ЦПК України позивачем не було доведено того, що оспорювана інформація для нього є негативною та такою, що порушує якимось чином його права, у зв`язку із чим суд змушений прийти до висновку про відмову у задоволенніпозову. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін щодо спору, що не стали предметом аналізу, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З огляду на вищенаведене, з урахуванням рекомендацій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,

Outcome: dismissed