Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

20.12.2021 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить стягнути з відповідача доплату пенсії [PERSON] за період з 21.06.2018 по 02.11.2018 в сумі 6 293,34 грн, право на яку було отримано на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 2540/2801/18; інфляційні збитки за період з 21.06.2018 по 20.12.2021 в розмірі 1 568,22 грн; суму відсотків за користування грошовими коштами за період з 21.06.2018 по 20.12.2021 в розмірі 661,02 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на 18.01.2022. 18.01.2022 підготовче засідання відкладене на 03.02.2022, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 21.01.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке: - оскільки зобов`язальна частина рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 2540/2801/18 містила лише зобов`язання щодо призначення пенсії [PERSON] та не містила зобов`язань щодо виплати сум пенсій або стягнення з Головного управління сум пенсій, а пенсія [PERSON] була призначена з 21.06.2018, рішення суду вважається таким, що виконане повністю; - звертаючись із позовною заявою про стягнення коштів, позивач фактично просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018; - не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо нарахування та виплати інфляційних збитків в сумі 1 568,22 грн та суми відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 661,02 грн, оскільки, по-перше, зазначені вимоги є похідними від вимоги щодо стягнення доплати пенсії в сумі 6 293,34 грн, а тому є передчасними, по-друге, чинним законодавством, що регулює пенсійне забезпечення, не передбачено нарахування відсотків на суми невиплачених пенсій. Крім того, відповідач вважає завлений розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт адвокатом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.02.2022. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Позивач та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення оповіщені належним чином; представник третьої особи надіслав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі; позивач про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2018 року, у справі № 2540/2801/18 позов [PERSON] до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю; визнано протиправною відмову Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні [PERSON] пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити [PERSON] пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 21.06.2018 (а.с. 4-7). 15.02.2019 [PERSON] звернувся з листом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з проханням з`ясувати причини невиконання вищевказаного судового рішення (а.с. 8). Як убачається з відповіді Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 228/06/П-7 від 14.03.2019 за період з дати набрання судовим рішенням законної сили, а саме з 03.11.2018 по 30.11.2018, [PERSON] нараховано борг у сумі 1 339,33 грн, який було перераховано через установу банку додатковою відомістю в грудні 2018 року. Доплата пенсії за період з 21.06.2018 по 02.11.2018 (період до набрання законної сили судовим рішенням) в сумі 6 293,34 грн буде виплачуватись відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 (а.с. 9). Стягнення відбувається через Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Згідно\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 22.08.2018\~№ 628\~«Деякі питання\~функціонування органів\~Пенсійного фонду\~України» реорганізовано територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання, зокрема 11.06.2019 припинило свою діяльність Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України. Відповідно до переліку територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання, Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України приєднується до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 10-11). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). [PERSON] (дружина [PERSON] ) відмовилась від своєї частки в спадщині чоловіка на користь їхніх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є спадкоємцями [PERSON] (а.с. 16-18). Отже, [PERSON] являється законним представником своїх дітей і спадкоємців [PERSON] : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Першої чернігівської державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми) № 261/02/14 від 05.03.2021 (а.с. 19). [PERSON] в інтересах своїх малолітніх дітей звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з прохання виплатити їй, як законному представнику малолітніх спадкоємців отримувача пенсії [PERSON] , суму нарахованої на дату його смерті, але невиплачену своєчасно, доплату пенсії за період з 21.06.2018 по 02.11.2018 (період до набрання законної сили судовим рішенням) в сумі 6 293,34 грн. Однак, згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.11.2021 позивачу було відмовлено, причиною названо припинення виплати пенсії у зв`язку зі смертю чоловіка (а.с. 20). Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у\~частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї,\~зазначені в\~частині першій\~цієї статті,\~повинні звернутися\~за виплатою\~суми пенсії\~померлого пенсіонера\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. У статті 1218 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 цього Кодексу суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За правилами частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Визнані представником відповідача в ході судового розгляду факти призначення та нарахування пенсії [PERSON] з 21.06.2018, а також її не виплати за період 21.06.2018 по 02.11.2018, не підлягають доказуванню та свідчать про неправомірність відмови відповідача у виплаті належної спадкоємцям [PERSON] пенсії спадкодавця у сумі 6 293,34 грн. Виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 2540/2801/18 про призначення [PERSON] пенсії не звільняє відповідача від зобов`язання виплатити суму пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Також суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що звертаючись із позовною заявою про стягнення коштів, позивач фактично просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018, оскільки воно фактично виконане відповідачем призначенням [PERSON] пенсії з 21.06.2018. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки присуджена судовим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2018 року, у справі №2540/2801/18 пенсія [PERSON] за період з 21.06.2018 по 02.11.2018 в сумі 6 293,34 грн на даний час залишається невиплаченою, позовні вимоги про стягнення\~трьох процентів\~річних та\~інфляційних втрат,\~розрахунок яких\~не оспорювався\~відповідачем, підлягають задоволенню. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Кручек О.О. на підставі договору № 18/08/2021-ц від 18.08.2021. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 608 від 03.02.2022 позивач сплатила адвокату 5 000,00 грн за надання правничої допомоги. У відзиві відповідач заперечував проти відшкодування витрат у вказаному розмірі, посилаючись на неспівмірність зі складністю справи та обсягом виконаних робіт адвокатом. З акта про надання правової (правничої) допомоги від 03.02.2022 убачається, що за 1 годину участі у судовому засіданні 03.02.2022 передбачена оплата у розмірі 1\~000,00 грн. Отже, враховуючи те, що судове засідання 03.02.2022 тривало 18 хв. 48 сек., розмір оплати участі адвоката в ньому складає 315,84 грн. Інші доводи відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу суд відхиляє як неспроможні. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved