Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

01 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26.10.2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO] . З відповідачем проживає окремо більше 1,6 років. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. 30.09.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частки заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Вказала також, що на її утриманні перебуває також син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На даний час на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, коштів на його утримання не надає. Вона не може працювати, оскільки доглядає за дитиною, джерел доходу для догляду за дитиною не має. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2018 року Виконкомом Липинської сільської ради Луцького району Волинскої області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2019 року. Батьками дитини згідно зазначеного свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Із довідок адміністративного відділу департаменту ЦНАП у м. Луцьк від 12.11.20211 року слідує, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , її чоловік [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований (а.с. 9). Згідно частини 1, частини 4 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні, позивач не працює, доглядає за сином. Враховуючи, що відповідач являється працездатною особою, відомостей того, що він має проблеми зі здоров`ям, а тому немає можливість працювати та отримувати заробіток, відповідачем не надано, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, таким чином суд приходить до переконання, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трьох років. За таких обставин, суд з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, приходить до висновку, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини, підлягає задоволенню, оскільки відповідач має можливість сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved