Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

25 жовтня 2021 року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що очевидною бездіяльністю та невиконанням рішення суду у справі №686/17062/15 в період з 19 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2020 року, йому заподіяна моральна шкода у розмірі 7 трильйонів гривень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 21.12.2020 року він здав оригінал виконачого листа в справі №686/17062/15 від 02.03.2020 року, однак до сьогодшінього дня йому не перераховано кошти, тобто є явне невиконання рішення суду на підставі виконавчого листа, який ніколи ніким не визнавався таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, завдана йому шкода полягає у моральних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок невиконання рішення суду, внаслідок чого було порушено його конституційне право на доброякісну послугу, право правомірного очікування на справедливий суд, право на судовий захист. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 06.12.2021 року. 02.12.2021 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги, оскільки позивачем не зазначено, в чому саме пролягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду при невиконанні рішення суду у справі №686/17062/15 та заподіяння такими діями моральної шкоди позивачу. Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві вказав про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі №686/17062/15 за позовом [PERSON] до прокуратури Хмельницької області, старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Хмельницької області Сибіги Андрія Васильовича про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Хмельницьким міськрайонний судом на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.01.2020 року, 02.03.2020 року було видано виконавчий лист. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2020 року рішення Хмельницького міськрайоного суду від 16.01.2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 19.11.2020 року касаційну скаргу [PERSON] на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.01.2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2020 року у справі №686/17062/15 визнано неподаною та повернуто. На думку позивача, моральна шкода заподіяна йому тривалим невиконанням рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого на користь позивача, що негативно впливає на моральний стан позивача та призводить до душевних страждань. Позивач у своєму позові зазначив відповідачем Державу Україна, а її представником - Хмельницький апеляційний суд. З даного приводу судом встановлено наступне. Відповідно до статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129-1 Конституції України\~передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечуєвиконання судовогорішення увизначеному закономпорядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 641/8857/17 зазначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади\~в межахїх компетенції\~через свого представника (частина четверта\~статті 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. На підставі ч. 1\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті. Згідно з ч. 6\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст.\~1173,\~1174\~цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою правоохоронного органу, пославшись на положення\~ст. 1174 ЦК України. Статтею 1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2\~ст. 23 ЦК України).\~\~ Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою. За змістом\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 і 2\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, ч. 5 і\~ч. 6 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме на позивача покладено обов`язок довести, якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння моральної шкоди Хмельницьким апеляційним судом та не зазначено, в чому саме полягала протиправна поведінка відповідача, не встановлено причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тому, що відповідачем внаслідок невиконання рішення суду від 16.01.2020 року у справі №686/17062/15 йому було завдано моральних страждань. Враховуючи наведене, оскільки в судовому засіданні не встановлено неправомірність дій Хмельницького апеляційного суду, що не пов`язані із здійсненням правосуддя, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed