Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

06.10.2021 року заявник [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Снігурівка Миколаївської області, разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , по день її смерті [INFO] . Свою заяву мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є рідною матір`ю заявниці. 06 жовтня 1973 року заявник зареєструвала шлюб та після реєстрації шлюбу змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті матері заявника відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 10 квітня 2014 року мати заявника на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме заповіла все належне їй на праві власності майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, своїй донці [PERSON] . За результатами звернення до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульги Т.М. із заявою про прийняття спадщини, заявнику було надано роз`яснення та рекомендовано звернутись до суду, для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або для підтвердження факту прийняття спадщини. Заявник вважає, що прийняла спадщину відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не встановлений факт прийняття спадщини після смерті матері шляхом спільного проживання. [PERSON] також зазначила, що її мати [PERSON] по день своєї смерті проживала разом із своєю донькою, заявником по справі, за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації своєї доньки. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що встановлення даного юридичного факту для заявника має юридичне значення, оскільки надає можливість отримати спадщину після смерті матері, вона змушена була звернутися в суд з даною заявою. В судове засідання заявник та його представник адвокат Березюк О.С. не з`явилися, представник надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Шульга Т.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом було встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками заявниці вказані: [PERSON] і [PERSON] . 10.04.2014 р. [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, в якому на випадок своєї смерті розпорядилася все належне їй на праві власності майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, тобто все те, що буде належати їй на день смерті, заповісти своїй доньці [PERSON] , 1952 року народження. Вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. 10.04.2014 р. та зареєстрований у реєстрі за № 1-254. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Миколаївський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] ( [INFO] , уродженка с. Дібрівка Бобринецького району Кіровоградської області) померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис № 779. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 30.05.2018 р. державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 413; земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , який належав останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 30.05.2018 р. державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 414; земельна ділянка площею 0,0466 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 30.05.2018 р. державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області і зареєстрований в реєстрі за № 415; земельна ділянка площею 1,3303 га, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 820776. Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульги Т.В. за вих. № 149/01-16 від 29.09.2021, для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері заявника [PERSON] згідно заповіту від 10.04.2014 р., [PERSON] необхідно підтвердити факт прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня її смерті, як спадкоємця за заповітом. На день своєї смерті [PERSON] проживала разом зі своєю донькою, заявницею по справі, [PERSON] . Вказані обставини також підтверджуються Актом про проживання, складеним та підписаним сусідами будинку [ADDRESS] , в якому останні засвідчили, що [PERSON] , [INFO] , проживала зі своєю донькою [PERSON] за даною адресою до 26 лютого 2021 року. Встановлення юридичного факту проживання [PERSON] на дату смерті разом з донькою [PERSON] має юридичне значення для оформлення останньою своїх спадкових прав на спадкове майно. Відповідно до положень ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає з п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - [INFO] в одному помешканні, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , станом на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved