Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 14.09.2010 року у перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, на даний час сім`я розпалася, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. 11.11.2021 року судом відкрито провадження у даній справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 21.01.2022 року відповідач [PERSON] подав суду заяву в якій просив надати строк для примирення терміном на 5 місяців. Ухвалою судді від 21.01.2022 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном на 5 місяців. 27.01.2022 року на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Малиневського П.П. про поновлення провадження у справі. Ухвалою судді від 28.01.2022 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача [PERSON] - адвокат Малиневський П.П. в судове засідання не з`явилися, так в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача та винесення заочного рішення. Крім того, позивач в письмово викладеній заяві від 03.02.2022р., через свого адвоката суду повідомила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем вона принила дуже давно, позивач має намір укласти інший шлюб, а тому примирення з відповідачем ні за яких умов неможливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 14.09.2010 року зареєстрували шлюб, у виконкомі Узинської міської ради Білоцерківськогорайону Ктївської області, актовий запис № 56, від шлюбу дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з [PERSON] , зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказала на підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та формальне існування шлюбу. Відповідач ствердив обставини справи, та зазначив, що в лютому 2020 року дружина поїхала в Польщу чи Чехію, п`ять місяів ще спілкувалися в телефонному режимі, а потім відповідач втратив з дружиною зв`язок. [PERSON] бажав строку для примирення, щоб вирішити матеріальні питання, оскільки [PERSON] обманним шляхом позбавила його майна, а тому відповідач бажав особисто поспілкуватися з дружиною. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved