Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (далі АТ «Харківгаз» в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: - заборонити АТ «Харківгаз» в рахунках при здійсненні обліку розподілу та доставці природного газу приводити об`єми природного газу до стандартних умов для розрахунків за використаний природний газ, як побутовому споживачу; - заборонити АТ «Харківгаз» вчиняти дії по відключенню домогосподарства від газопостачання за борги за рахунками складеними з порушенням вимог пункту 21 Договору № 2613 від 17 листопада 2009 року, пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 розділу V. Порядку обліку природного газу, що передається споживачу публічного Типового договору; - визнати заборгованість перед АТ «Харківгаз» безпідставною та на підставі п.7.3.5 Типового договору зобов`язати відповідача в десятиденний строк компенсувати завдані збитки з листопада 2018 року та здійснити перерахунок наданих послуг по обліку, розподілу, доставці і споживанню природного газу; - зобов`язати відповідача, на підставі п.7.3.3 Типового договору, надати письмову форму Договору для побутових споживачів (населення) без пунктів, глав розділів, які не стосуються побутових споживачів, завірену печаткою з дотриманням вимог пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем в якому буде вказано «Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі фізичних даних лічильника природного газу»; -\~повернути позивачу\~(або\~залікувати грошові\~кошти як\~сплату за\~послугу по\~розподілу природного\~газу)\~за сплачені\~ТОВ «Харківгаз\~Збут» АТ\~«Харківгаз» наперед\~за неспожитий 107 куб. м. газу на суму 1\~059 грн 99 к.; - відшкодувати моральну (немайнову) шкоду у розмірі 400\~000 грн 00 к. (т.1 а.с.209). На обґрунтування позову зазначив, що відповідно до Договору № 2613 про надання населенню послуг з газопостачання від 17 листопада 2009 року (далі Договір) АТ «Харківгаз» є постачальником, а позивач - споживачем природного газу. Вважає, що розрахунки за спожитий газ повинні проводитись відповідно до умов Договору. Однак, йому надходять розрахунки від відповідача, як постачальника природного газу, в якому об`єм природного газу до сплати розраховано з урахуванням коефіцієнту приведення об`єму спожитого газу до стандартних умов. Вважає, що така ситуація стала наслідком порушення з боку відповідача, який відповідає за передачу даних про об`єми (обсяги) розподілу та споживання природного газу постачальнику, з яким у нього укладений договір постачання природного газу побутовим споживачам на основі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року. Зокрема, відповідачем передаються значення об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, яке не може використовуватися постачальником при визначенні об`єму споживання природного газу. Відповідачем порушуються вимоги постанови НКРЕКП від 23 листопада 2018 року № 1517, якою йому було прямо заборонено при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний побутовими споживачами природний газ. У разі приведення об`ємів природного газу до стандартних умов, відповідачу необхідно було здійснити перерахунок об`єму (розподілу) природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природного газу. На звернення позивача від 10 жовтня 2019 року, 19 червня 2020 року т.в.о. начальника Куп`янського відділення, ігноруючи законодавство та умови Договору, свою позицію вважає єдино вірною та наполягає на приведенню об`єму природного газу до стандартних умов для розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. На вимоги позивача привести розрахунки по доставці/розподілу газу відповідно до вимог законодавства та заключити договір по доставці/розподілу природного газу відповідач не реагує, безпідставно, посилаючись на Типовий договір, до якого він не приєднався та в якому облік спожитого газу споживачем не врегульовано. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач зазначив, що завдана йому моральна шкода проявляється у приниженні честі, моральних переживаннях у зв`язку з тим, що відповідачем з листопада 2018 року здійснюються регулярні дзвінки, надсилаються СМС, чисельні повідомлення на електронну пошту, погрози про припинення газопостачання/розподілу природного газу, а він є пенсіонером, його критично незадовільний майновий стан та фізичний стан після перенесеного інсульту. Як наслідки у вигляді моральної шкоди, яка була спричинена винними діяннями, це суттєве погіршення фізичного та психологічного здоров`я, підвищення кров`яного тиску з листопада 2018 року, тобто з моменту порушення виконавцем умов Договору. Не погодившись із вимогами, викладеними в позовній заяві та в уточненій позовній заяві, представником відповідача подано відзиви в яких зазначено, що позивач є стороною у договорі постачання природного газу альтернативного постачальника з 01 червня 2020 року і до нього застосовувалась така інституція, як коефіцієнт приведення до стандартних умов до 31 травня 2020 року включно. У рахунках на оплату послуг з газопостачання з 01 січня 2021 року не відображається, що об`єм розподіленого газу був приведений до стандартних умов (тиск 760 міліметрів ртутного стовпа і температура 20 градусів за Цельсієм), що передбачено Кодексом газотранспортної системи та Типовим договором розподілу природного газу згідно Постанови НКРЕКП від 06 листопада 2020 року. Верховний Суд зробив висновок, що нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартного умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температур та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора. На час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не було належно врегульовано питання обчислення об`ємів спожитого природного газу побутовими споживачами, а регулятором та відповідним міністерством не було вчинено дій з належного урегулювання спірних правовідносин. Відповідно до постанови НКРЕКП № 2033, яка набрала чинності 07 листопада 2020 року, а саме: п.5.1 - розрахунок нормативних втрат газу в разі не приведення до стандартних умов результатів вимірювання об`ємів газу низького тиску, які вимірюються побутовими лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів при зміні тиску та/або температури газу, здійснюються за допомогою коефіцієнтів коригування показів лічильника. Нормативні втрати газу визначаються Операторами ГРМ розрахунком шляхом самостійно згідно з Методикою і включаються до собівартості послуг розподілу природного газу цих підприємств. За період з 07 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року приведення об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов Товариством проводилось у зв`язку з неврахуванням цих витрат НКРЕКП в тарифі на його доставку, яке відбулось тільки 01 січня 2021 року. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 27 січня 2021 року ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. 30 березня 2021 року ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 161/11800/19 Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку з закінченням перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у вищевказаній цивільній справі та прийняттям постанови за наслідками такого перегляду 23 листопада 2021 року. В судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~просив позовну\~заяву задовольнити\~повністю,\~оскільки не\~погоджується із\~приведенням відповідачем\~спожитого ним\~об`єму природного\~газу,\~який визначений\~за фактичними\~показниками його\~лічильника,\~до стандартних\~умов.\~ Звертав увагу суду на те, що Оператору ГРМ відповідно до вимог постанови НКРЕКП від 23 листопада 2018 року № 1520, прямо заборонено при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний побутовими споживачами природний газ. У разі приведення об`ємів природного газу до стандартних умов необхідно здійснити перерахунок об`єму (розподілу) природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природного газу. Вважає, що дії відповідача стосовно зазначення у рахунках вимоги щодо необхідності оплатити об`єм природного газу, приведений до стандартних умов, та який не відповідає обсягам фактичного споживання, поставили його у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушили його права побутового споживача. Представник відповідача акціонерного товариства «Харківгаз» Мартопляс В.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені повністю з підстав викладених у відзиві на уточнену позовну заяву та поясненнях. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши подані сторонами документи та письмові заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~з ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 17 листопада 2009 року між сторонами було укладено типовий договір № 2613 про надання населенню послуг з газопостачання. Позивач одержує послуги з розподілу та постачання природного газу до житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для забезпечення обліку спожитого природного газу у житловому будинку позивача встановлено індивідуальний лічильник газу, заводський номер\~№ 1674497 (т.1 а.с.223-227). Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), яка підписана споживачем [PERSON] 01 квітня 2016 року, на об`єкті споживача за адресою: [ADDRESS] , наявні такі газові прилади: опалювальний -1 шт., плита газова 1 шт. (т.1 а.с. 135). За особовим рахунком позивача здійснено приведення об`ємів спожитого природного газу до стандартних умов із застосуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов, що вбачається з копій квитанцій за особовим рахунком [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , платник [PERSON] (т.1 а.с.47-49,114,117). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за послуги розподілу природного газу перед АТ «Харківгаз» за період з 01 по 30.11.2020 складає 1\~219 грн 32 к. Тариф на послуги розподілу природного газу складає: з 01.01.2020 по 30.06.2020 (Постанова НКРЕКП № 3044 від 24.12.2019) 1,236 грн за 1м3 (з НДС); з 01.07.2020 (Постанова НКРЕКП № 3044 від 24.12.2019 зі змінами) 1,356 грн за 1м3 (з НДС)(т.1 а.с.136). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 19 червня 2020 року звертався до Великобурлуцької дільниці Куп`янського відділення АТ «Харківгаз» із заявою в якій просив провести комісійну перевірку розрахунків за спожитий газ, надати письмове попередження з викладенням законних підстав за підписом та печаткою відповідальної юридичної особи та заключити договір по газопостачанню/розподілу природнього газу та привести рахунки до вимог законодавства після чого гарантував виконання договору за поставку газу та сплату рахунків (т.1 а.с.43). Також, позивач звертався до відповідача та ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» із заявою від 10 жовтня 2019 року щодо приведення об`ємів спожитого природного газу до стандартних умов із застосуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов. В заяві позивач прохав надати довідку для Управління соціального захисту населення Великобурлуцької РДА про наявність чи відсутність заборгованості за спожитий газ в робочих умовах (т.1 а.с.243). У зв`язку з тим, що позивач не в повному обсязі сплатив нараховану за спірний період заборгованість, а провів лише часткову оплату, \~Великобурлуцькою дільницею Куп`янського відділення АТ «Харківгаз» на адресу позивача неодноразово направлялись повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021 та від 30.04.2021 з вимогою сплатити заборгованість у повному обсязі не пізніше 10 календарних днів після отримання. В даних повідомленнях відповідачем також було зазначено, якщо заборгованість не буде погашена в строки, передбачені договором розподілу природного газу, споживач зобов`язаний надати безперешкодний доступ працівникам АТ «Харківгаз» для здійснення заходів з припинення газопостачання об`єкту, які будуть здійсненні не раніше ніж через 30 днів з дня відміни карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)(т.1 а.с.233-235). З остаточного розрахунку договору постачання природного газу, виданого від 14.09.2020 за вих. № 617-сл-7424-0920 вбачається, що по особовому рахунку перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» накопичена прострочена заборгованість станом на 31 серпня 2020 року в сумі 1\~117 грн 51 к. через прострочення терміну оплати за спожитий природний газ та заборгованість в сумі 3\~621 грн 11 к. у зв`язку з тим, що за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2018 року розрахунки за поставлений по особовому рахунку природний газ проводились без врахування різниці в об`ємах спожитого газу в стандартних і робочих умовах (т.1 а.с.240). З вимоги про погашення заборгованості від 13.08.2020 за вих.№ 61010-Сл-10933-0820 вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Харківгаз» та [PERSON] було укладено договір розподілу природного газу № о/р 1320242047 від 01.03.2016, відповідно до якого Товариство зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість природного газу в обсягах та порядку, що визначені Договором. Станом на 11 серпня 2020 року заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] перед Товариством за послуги з розподілу природного газу складає 869 грн 91 к., у тому числі перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за послуги з постачання природного газу 1\~090 грн 84 к. (т.1 а.с.241). Також, начальник Куп`янського територіального відділення газопостачання звертався до позивача [PERSON] з претензією про оплату боргу (т.1 а.с.242). Позивач вказує, що він в подальшому приєднався до споживання природного газу до постачальника ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", що підтверджується заявою-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 28 липня 2020 року (т.1 а.с.236). Щодо вимог позивача про заборону АТ «Харківгаз» в рахунках при здійсненні обліку розподілу та доставці природнього газу приводити об`єми природного газу до стандартних умов для розрахунків за використаний природний газ, як побутовому споживачу, визнання заборгованості перед АТ «Харківгаз» безпідставною та на підставі п.7.3.5 Типового договору зобов`язати відповідача в десятиденний строк компенсувати завдані збитки з листопада 2018 року та здійснити перерахунок наданих послуг по обліку, розподілу, доставці і споживанню природного газу суд зазначає таке. Взаємини між сторонами регулюються нормами\~Конституції України,\~ЦК України,\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частин першої та другої\~статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, зі змінами, у редакції, чинній на час пред`явлення позову, вказаний договір є публічним, його умови однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Кодексу газорозподільних систем. Цей договір є договором приєднання, умови якого однакові для всіх споживачів. За\~Типовим договором розподілу природного газу\~Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1 Договору). Згідно з пунктами 6.1-6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за обов`язковим для сторін тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, яким і визначається величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік.\~Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до\~Закону України «Про ринок природного газу». Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього\~Кодексу\~поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором ГРМ і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором ГРМ та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору №2498, в порядку, визначеному цим розділом. Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Пунктом 1 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим регулятором для відповідного оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача. У пунктах 3, 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. Основні засади комерційного обліку природного газу в ГРМ врегульовані в пунктах 1-5 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ, у яких вказано, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними (пункт 1). Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений\~розділом VІ цього Кодексу\~(пункт 2). У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV\~цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії. Обсяг переданої (спожитої) енергії визначається оператором ГРМ за трьома одиницями виміру в кВт·год/Гкал/МДж. Обсяг переданої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, Гкал, МДж) та величина об`єму природного газу (м куб.) за відповідний період повинні бути зазначені оператором ГРМ в рахунках оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу та актах приймання-передачі природного газу по об`єктах споживачів, що не є побутовими. Оператор ГРМ зобов`язаний за підсумками місяця, але не пізніше 8-го числа, наступного за розрахунковим місяцем, опублікувати на власному сайті фактичні дані щодо розміру середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за кожним маршрутом; передбачити у платіжних документах споживачів за послуги з розподілу природного газу, а також в особистому кабінеті споживача інформацію про величину коефіцієнта приведення до стандартних умов (якщо вузол обліку природного газу споживача не приводить в автоматичному режимі об`єм природного газу до стандартних умов), розмір середньозваженої вищої теплоти згоряння за розрахунковий період, а також розмір спожитого обсягу енергії природного газу (за трьома одиницями виміру: кВт·год, Гкал, МДж). Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення). Відповідно до п.1 цієї глави визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього\~Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього\~Кодексу\~здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу. Прогноз добового відбору/споживання природного газу по побутовому споживачу визначається оператором ГРМ, виходячи з розрахункових (прогнозних) даних, що ґрунтуються на статистиці його фактичних добових (за їх наявності) та/або місячних обсягів споживання природного газу за попередні три роки, та враховує зміни температури навколишнього середовища, профілі споживання, дні тижня, сезон відпусток та інші параметри, що впливають на добовий відбір/споживання природного газу. Якщо лічильник газу по побутовому споживачу обладнаний в установленому порядку засобами дистанційної передачі даних, прогноз відбору/споживання природного газу, що надається оператором ГРМ протягом газової доби, визначається оператором ГРМ виходячи з фактичних даних, зчитаних з лічильника газу. Обсяг природного газу, спожитий побутовим споживачем за попередню газову добу, визначається на рівні останнього оновленого прогнозу на цю добу, здійсненого оператором ГРМ у попередній добі. При цьому такі дані корегуються оператором ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС виходячи з даних про фактичне споживання природного газу споживачем за підсумками газового місяця. Якщо лічильник газу по побутовому споживачу обладнаний в установленому порядку засобами дистанційної передачі даних, обсяг природного газу, спожитий побутовим споживачем за попередню газову добу, визначається оператором ГРМ виходячи із фактичних даних, зчитаних з лічильника газу. Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Визначені об`єми споживання природного газу за нормами споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ у персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього\~Кодексу. Споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави\~5\~розділу\~XI\~цього\~Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього\~Кодексу. У пункті 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем вказано, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Група споживання відображає річний профіль споживання природного газу в розрізі календарних місяців середньостатистичним побутовим споживачем у відповідній групі за ознаками складу газових приладів і пристроїв, категорії будинку (індивідуальний, багатоквартирний) та в окремих випадках з урахуванням опалювальної площі та наявності централізованого гарячого водопостачання. При зміні критеріїв (зокрема, зміні приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, споживачу присвоюється інша група споживання. На підставі групи споживання побутового споживача та його середньорічного споживання природного газу за останні 12 календарних місяців по об`єкту побутового споживача визначаються планові місячні об`єми споживання природного газу. У разі якщо по об`єкту споживача (та за новими об`єктами споживачів (замовників)) на дату формування заяви-приєднання до договору розподілу природного газу період фактичного споживання газу менше 12 місяців, планові місячні об`єми споживання природного газу визначаються, виходячи з даних річного обсягу споживання природного газу, визначеного на 1 особу чи 1 м кв. для відповідної групи споживання. Визначені оператором ГРМ планові місячні об`єми споживання в розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому планові місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього\~Кодексу. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, у якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води), на дату контрольного зняття показань ЗВТ показання лічильника газу будуть менші, ніж надані споживачем за попередній місяць в опалювальний період, то ці контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника природного газу станом на 01 число місяця, у якому провадиться таке контрольне зняття показань ЗВТ. Якщо в установленому законодавством порядку відбуваються зміни критеріїв (зокрема, зміна приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, оператор ГРМ змінює по об`єкту споживача його групу споживання. Розрахунок планових місячних обсягів споживання на наступний календарний рік визначається оператором ГРМ з урахуванням підсумків поточного календарного року. У пункті 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем вказано, що після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт·год, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. У розділі Х Кодексу ГРМ вказано особливості приладового обліку природного газу. Так, у пунктах 1, 2\~глави 1 цього розділу Кодексу\~ГРМ зазначено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу. Комерційні вузли обліку природного газу розподіляються на п`ять категорій залежно від річного об`єму передачі (розподілу, споживання) через них природного газу в точках вимірювання, а саме: I категорія\~більше 3 млн м куб.; II категорія - від 1 до 3 млн м куб. (включно); III категорія - від 0,1 до 1 млн м куб. (включно); IV категорія - від 0,01 до 0,1 млн м куб. (включно); V категорія - менше 0,01 млн м куб. Пунктами 3\~5 глави 1 розділу Х Кодексу ГРМ передбачено, що на об`єкті споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) в точці вимірювання організовується єдиний комерційний вузол обліку за винятком випадку, коли через метрологічні характеристики, сезонну роботу відповідного обладнання, необхідність відокремлення обліку газу за окремою тарифною групою чи інші об`єктивні (обґрунтовані) причини можуть встановлюватися два та більше вузлів обліку. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності лічильника газу споживають природний газ за нормами споживання, встановленими законодавством, до термінів, передбачених\~Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», та з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному\~розділом VІ цього Кодексу. Розділом \~XV кодексу ГРМ закріплено порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії, а в главі 1 \~порядок розрахунку обсягу енергії. Так, обсяг енергії виміряного об`єму газу за певний період розраховують шляхом перемноження цього об`єму, приведеного до стандартних умов, на середньозважене значення вищої теплоти згоряння газу за цей період (пункт 1 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ). Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який обладнаний потоковим хроматографом або потоковим густиноміром з калориметром (далі потокові ЗВТ із визначенням ФХП), визначається:\~в автоматичному режимі з використанням коректорів або обчислювачів об`єму газу з функцією розрахунку енергії природного газу;\~у напівавтоматичному режимі з використанням спеціалізованих програм на основі погодинних значень теплоти згоряння з потокових ЗВТ визначення ФХП газу та об`єму газу з коректорів / обчислювачів об`єму газу (пункт 2 глави 1 розділу ХV цього Кодексу). Обсяг енергії природного газу, що проходить через комерційний ВОГ, який не обладнаний потоковими ЗВТ з визначенням ФХП, розраховується з використанням середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за певний період, що визначається в певній точці (ділянці) газопроводу через аналіз компонентного складу проби природного газу, та розраховують за формулою вказаною в цьому пункті формулою (пункт 3 глави 1 розділу ХV цього Кодексу). У пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ вказано, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою. Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разів відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики № 116 від 26 лютого 2004 року. Оператор ГРМ зобов`язаний розмістити на власному сайті інформацію про розміри коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов, у разі якщо вузли обліку природного газу споживачів не забезпечують такого приведення. При цьому в розділі 1 Методики № 116, до якої відсилає пункт 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ, передбачено, що Методика № 116 призначена для приведення об`єму природного газу, який вимірюється побутовими лічильниками газу в робочих умовах, до стандартних умов за результатами вимірювання об`єму газу низького тиску лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів у разі зміни температури та тиску газу. Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюються з урахуванням коефіцієнтів коригування показів лічильників, визначених у цій Методиці. Такі розрахунки виконуються споживачами газу самостійно. Оплата за газ у період, визначений у договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов. Газопостачальна організація має право здійснювати контроль за правильністю розрахунків об`єму спожитого газу. У розділі 6 Методики № 116 закріплено порядок розрахунку об`єму газу, який приведено до стандартних умов, та наведено формулу, за якою визначається\~об`єм спожитого газу за показами лічильника у визначений період (місяць), який приведено до стандартних умов (пункт 6.2). Розділом V Типового договору № 2498 врегульовано порядок обліку природного газу, що передається споживачу. У пункті 5.1 цього розділу вказано, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ. У пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498 у редакції, чинній на час пред`явлення позову, передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ. У пункті 5.6 розділу V Типового договору № 2498 зазначено, що\~після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: кВт·год, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику. Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником. Отже, законодавством, яке діяло на час виникнення спірних відносин, а саме у пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498, передбачалося, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ. Також у пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ передбачалося, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою. Таким чином, нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором, на час пред`явлення позову до суду було встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів була прямо передбачена актами самого регулятора. Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що побутовий лічильник газу, встановлений за місцем його проживання, вимірює тиск та/або температуру газу, а тому його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах. Так, на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 (провадження № 14-119цс20). Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не було належно врегульовано питання обчислення об`ємів спожитого природного газу побутовими споживачами, а регулятором та відповідним міністерством не було вчинено дій з належного урегулювання спірних правовідносин. Лише 06 листопада 2020 року НКРЕКП прийняло постанову № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП № 2033), яка набрала чинності 07 листопада 2020 року та у якій було прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим. Таким чином, лише з набранням постановою НКРЕКП № 2033 чинності визначено, що приведення спожитого об`єму природного газу до стандартних умов здійснюється виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим. Відтак, застосування відповідачем коефіцієнту приведення спожитого природного газу до стандартних умов повністю відповідає вимогам законодавства та умовам договору розподілу природного газу та спростовує доводи позивача в цій частині. Щодо вимог позивача заборонити АТ «Харківгаз» вчиняти дії по відключенню домогосподарства від газопостачання за борги за рахунками складеними з порушенням вимог пункту 21 Договору № 2613 від 17 листопада 2009 року, пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 розділу V. Порядку обліку природного газу, що передається споживачу публічного Типового договору та чинному законодавству та зобов`язання відповідача на підставі п.7.3.3 Типового договору надати письмову форму Договору для побутових споживачів (населення) без пунктів, глав розділів, які не стосуються побутових споживачів, завірену печаткою з дотриманням вимог пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем в якому буде вказано «Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі фізичних даних лічильника природного газу» суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, ефективним способом захисту прав споживача є саме усунення обмеження права споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з пунктами 11, 12 розділу ІІІ Правил № 2496 постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року затверджено «Типовий договір розподілу природного газу» (далі - Договір), який у відповідності до п.1.1 є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно п.1.2. Типового договору, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до ЗУ «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 1.3. Типового договору встановлено, що Договір розподілу газу є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498, цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Тому той\~спосіб захисту,\~який обрав\~позивач,\~а саме:\~заборонити АТ\~«Харківгаз» наперед\~вчиняти дії по відключенню домогосподарства від газопостачання за борги за рахунками та зобов`язати відповідача надати письмову форму Договору для побутових споживачів (населення) без пунктів, глав розділів, які не стосуються побутових споживачів, є неналежним, оскільки не передбачений ні вказаним договором, ні\~Законом України «Про захист прав споживачів». Вимога позивача про зобов`язання відповідача не порушувати його права як споживача у майбутньому не можуть бути задоволена, оскільки вимогами чинного законодавства передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право. Крім того, ч.1\~ст.81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач не довів суду, що відповідач порушив його права, попереджаючи про можливість відключення від газопостачання за наявності боргу. Разом з тим, ці докази не підтверджують, що відповідачем обмежується право позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені можливі способи такого захисту. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів у вигляді «заборони вчиняти дії по відключенню домогосподарства від газопостачання за борги за рахунками та зобов`язання відповідача надати письмову форму Договору для побутових споживачів (населення) без пунктів, глав розділів, які не стосуються побутових споживачів», не відповідає передбаченим частиною 2\~статті 16 ЦК України\~способам захисту майнових прав та інтересів, не передбачений ні самим договором, а ні законом, тому підстави для задоволення таких позовних вимог - відсутні. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, при пред`явленні зазначених вище вимог до АТ «Харківгаз» є неналежним способом захисту права, виходячи зі змісту\~ст.16 ЦК України. Стосовно позовної вимоги [PERSON] повернути позивачу (або залікувати грошові кошти як сплату за послугу по розподілу природного газу) за сплачені наперед за не спожитий 107 куб. м. газу на суму 1\~059 грн 99 к. слід зазначити таке. Відповідно до частини першої\~статті 526 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). За викладеного, суд вважає за необхідне у задоволені даної позовної вимоги також відмовити, оскільки під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що застосування відповідачем коефіцієнту приведення спожитого природного газу до стандартних умов повністю відповідає вимогам законодавства та умовам договору розподілу природного газу, а відповідно до розрахунків наданих представником відповідача у позивача перед АТ «Харківгаз» мається заборгованість по особовому рахунку за надані відповідачем послуги (т.1 а.с.136). Крім того, суд враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, вимога позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди задоволенню не підлягає. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з ч.ч.1,2\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті\~4,\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з преамбулою\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. За змістом ч.2\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті\~4\~та\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей\~16\~та\~23 ЦК України\~і\~статей 4\~та 22\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Разом з тим, саме по собі право на відшкодування моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору, в тому числі, і в разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, не звільняє позивача від обов`язку доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача, факту завдання моральної шкоди, обґрунтування й доведення її розміру Відповідно до роз`яснень, викладених у\~постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.\~При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, що заявляє вимоги про відшкодування моральної шкоди зобов`язаний довести наявність складу цивільно-правового правопорушення, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, а також надати докази на підтвердження розміру завданої шкоди. Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] посилався на те, що завдана йому моральна шкода проявляється у приниженні його честі, моральних переживаннях у зв`язку з тим, що відповідачем з листопада 2018 року здійснюються регулярні дзвінки, надсилаються СМС, чисельні повідомлення на електронну пошту, погрози про припинення газопостачання/розподілу природного газу, а він є пенсіонером, його критично незадовільний майновий стан та фізичний стан після перенесеного інсульту. Як наслідки у вигляді моральної шкоди, яка була спричинена винними діяннями, це суттєве погіршення фізичного та психологічного здоров`я, підвищення кров`яного тиску з листопада 2018 року, тобто з моменту порушення виконавцем умов Договору. На підтвердження обставин, на які посилався [PERSON] , останній надав копію\~пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 05.02.2014 (т.1 а.с.28), копію довідки № 749/64 від 12 червня 2012 року (т.1 а.с.27), копії повідомлень про припинення газопостачання/розподілу природного газу (т.1 а.с.233-235). Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди [PERSON] пов`язував із тим, що «Харківгаз» незаконно вимагає оплату зазначеного в рахунках об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, оскільки він є побутовим споживачем, а відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою НКРЕКП від\~30 вересня 2015 року № 2496, таке визначення спожитого газу передбачене лише для постачання природного газу непобутовим споживачам. Однак, надані на підтвердження позовних вимог медична довідка № 749/64 від 12 червня 2012 року та копія пенсійного посвідчення, не підтверджують, що відповідні захворювання пов`язані з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором. З довідки № 749/64 вбачається, що захворювання [PERSON] мало місце в 2012 році, при цьому позивач в позовній заяві вказує, що погіршення стану його здоров`я почалось з листопада 2018 року, при цьому жодних доказів на свої твердження, а саме: звернень до лікарів щодо погіршення стану здоров`я (погіршення фізичного, психологічного стану здоров`я, підвищення кров`яного тиску), яке мало місце з листопада 2018 року, позивачем до суду надано не було. Крім того, вимоги відповідача про оплату за спожитий газ ґрунтуються на законі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 400\~000 грн 00 к. слід відмовити. За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п.1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом із тим, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в позові, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає віднести судові витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed