Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги\~мотивує тим,\~щовона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2018 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно з урахуванням індексації. Станом на 01.08.2021 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 10500 грн. Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду (а.с.11). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Син проживає разом із позивачем (а.с.12, 14-16, 19). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2018 у справі №133/887/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 20.04.2018 і до повноліття дитини (а.с.17). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 10500 грн. (а.с.13). Частиною 4 ст.\~155\~СК України визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положеннями статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. При вирішенні\~питання про\~стягнення з\~відповідача пені\~за прострочення\~сплати аліментів,\~суд бере\~до уваги\~фактичні обставини,\~що зумовили\~виникнення заборгованості,\~можливість та\~обізнаність боржника\~про необхідність\~сплати аліментів,\~у тому\~числі і\~на підставі\~відповідного судового\~рішення. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.\~263 ЦПК України). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц сформовано правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України.\~У вказаному\~рішенні Суд відступив від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі №6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі №6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшов висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. При цьому Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 зазначено, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 (а.с.13), виконаним старшим державним виконавцем. Судом встановлено, що аліменти відповідачем в період з січня 2021 року по липень 2021 року не сплачувалися та розмір заборгованості становить 10500 грн. Період прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів судом обраховується з 01.02.2021 по 12.08.2021, що в повній мірі відповідає позовним вимогам та не виходить за їх межі. А тому розрахунок пені по аліментах за період з січня 2021 року по липень 2021 року належить здійснювати таким чином: 1500 грн. (заборгованість по аліментах за січень) х193 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=2895 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за лютий) х165 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=2475 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за березень) х134 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=2010 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за квітень) х104 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=1560 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за травень) х73 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=1095 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за червень) х43 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=645 грн. (розмір пені за відповідний період); 1500 грн. (заборгованість по аліментах за липень) х12 (кількість днів прострочення заборгованості по аліментах)х1%=180 грн. (розмір пені за відповідний період). Таким чином, загальна сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за виконавчим листом №133/887/18 становить 10860 грн. Виходячи з вимог закону, обставин справи та відсутності заперечень відповідача, суд вважає за доцільне застосувати положення ч. 1\~ст. 196 СК України, якою встановлено, що розмір неустойки (пені) не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості. При цьому, з урахуванням засад диспозитивності цивільного процесу, якими встановлено, що розгляд справи здійснюється виключно в межах заявлених вимог, суд позбавлений можливості виходу за межі пред'явленого позову, а отже стягненню підлягає пеня в розмірі 9885 грн. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесену позивачем, до суду не надано. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Сєчко В.Л. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №31 від 20.07.2021. Відповідно до попереднього розрахунку витрат від 12.08.2021 за договором №31 від 20.07.2021 про надання професійної правничої допомоги та додаткової угоди від 20.07.2021 до вказаного договору адвокатом надано клієнту [PERSON] послугу: підготовка документів, складання позовної заяви та додаткових документів, що складає 2500 грн. Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу становить 2500,00 грн. (а.с.4, 8). Згідно з прибутковим касовим ордером від 12.08.2021 (а.с.5) [PERSON] сплачено адвокату гонорар у розмірі 2500 грн. Отже, суд, виходячи з принципу змагальності, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 2500 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved