Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, посилаючись на те, що 27.02.2018 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №2095, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 40 500,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 28.02.2021. Випадок невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом застрахований за договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». З 29.04.2020 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13101.11 грн., з яких: тіло кредиту - 12359.36 грн., проценти за користування кредитом - 741.75 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів настав страховий випадок. На підставі договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» здійснено виплату АТ «Ощадбанк» страхового відшкодування банку у розмірі 13101.11 грн. Тобто до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену сум Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 13 101, 11 грн. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 13 101, 11 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 908,00 грн. понесених нею судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: відповідно до умов договору про споживчий кредит № 2_095 від 28.02.2018 ПАТ "Ощадбанк" надав відповідачеві кредит (а.с.7-12). Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останній приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити банку страхове відшкодування. Страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. З 29.04.2010 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13 101,11 грн., з яких: тіло кредиту - 12359, 36 грн., проценти за користування кредитом - 741, 75 грн., що також підтверджується виписками по рахунку (а.с.13-46). У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За заявою АТ «Ощадбанк» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 02.07.2020 року, 23.09.2020 року складено страховий акт №Кір10010.07.20-2 з розрахунком суми страхового відшкодування в розмірі 13 101, 11 грн. (а.с.52,53). Згідно платіжного доручення №17236 від 24.09.2020 р. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатив АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням [PERSON] в розмірі 13101,11 грн. (а.с.53 зі зв.). 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 13101,11 грн., що також підтверджується реєстром прав вимог та додатковою угодою №1 (а.с.54-63, 64). Згідно ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Щодо відступлення права вимоги по кредитному договору та для можливості погашення боргу, відповідач повідомлявся позивачем про необхідність виконання своїх зобов`язань, про що свідчить претензія (повідомлення) №10010.07.20-2 від 08.07.2021 (а.с.65). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача 13101,11 грн. фактичних витрат в порядку регресу. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у сумі 6000 гривень.

Outcome: approved