Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

16.02.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана ДТП, якою просить: - стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] розмір страхового відшкодування в сумі 100 641,79 гривень, вартість експертного звіту в сумі 3500,00 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] розмір франшизи в сумі 1000 гривень; - стягнути із відповідачів пропорційно на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень; Позов мотивований тим, що 17.07.2020 року [PERSON] керуючи автомобілем «Hyundai Accent» номерний знак [NUMBER] по вул. Отамана Головатого у м. Одесі не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] є позивач [PERSON] . Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.10.2020 року визнано [PERSON] винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», поліс №178304234. Поліс було укладено з розміром франшизи у сумі 1000 гривень. Ліміт відповідальності 130 тисяч гривень. 18.07.2020 року позивач написав у Миколаївському відділенні ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомлення про ДТП, а вже 20.07.2020 року надав заяву на виплату. Позивач замовив за власні кошти в сумі 2500 гривень у оцінювача [PERSON] експертизу, де останній визначив вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП позивачу та власнику автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП - 17.07.2020 року, в сумі 158 028,15 гривень. 15.10.2020 року позивач надав страховику оригінал висновку за звітом № 237-20 від 11.08.2020 року про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку. У січні 2021 року позивачу зателефонували працівники ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та запропонували узгодити суму страхового відшкодування в розмірі лише 50 000 гривень. Відповідно до висновку за Звітом №237-20/1 від 08.02.2021 року було розраховано, що вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власнику автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] становить 158 028, 15 гривень, а вартість автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] в пошкодженому стані на дату ДТП - 17.07.2020 року становить 56 386, 36 гривень. Отже, позивач вважає що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повинен був сплатити позивачу 158 028, 15 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) - залишки 56 386, 36 грн. (вартість у пошкодженому стані) - 1000 грн. (франшиза) = 100 641, 79 грн. Ухвалою судді Далеко К.О. від 22.02.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 523/2756/21 до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гречана Є.Й. не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належними чином. Представник позивача у заяві, поданої суду, просила розглянути справу за її та позивача відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. 13.04.2021 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої представник позивача зазначила, що 18.07.2020 року позивач написав у Миколаївському відділенні ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомлення про ДТП, а вже 20.07.2020 року надав заяву на виплату. 29.07.2020 року було оглянуто пошкоджений автомобіль «Fiat Doblo 1.4» та складено акт огляду. Разом із тим, розмір страхового відшкодування повинен бути визначений саме Звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати положенням законодавства, тому позивач і замовив незалежну оцінку. Пошкоджений автомобіль Fiat Doblo 1.4 оглядав особисто лише оцінювач [PERSON] та співробітник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Як результат, Звіт ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», який було надано відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» є неналежним доказом розрахунку страхового відшкодування, так як він був складений оцінювачем [PERSON] , яка особисто не оглядала пошкоджений автомобіль Fiat Doblo 1.4, р.н. [NUMBER] . Відповідач1 товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою. 05.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнав позов. Згідно відзиву, відповідач зазначив, що з метою визначення збитків завданих власнику транспортного засобу Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] , ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» звернулось до ТОВ «Експертно-асистуючої компанії «Фаворит», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №227/18, виданого Фондом Державного майна України від 16 березня 2018 року. На основі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №20122 та Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №25929 та з урахуванням вимог Закону, співробітниками ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було сформовано Розрахунок страхового відшкодування, за яким остаточна сума страхового відшкодування на користь позивача становить - 50324,60грн. На підставі зазначеного вище, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» прийняло рішення щодо виплати на користь позивача страхового відшкодування в сумі 50324,60грн. Також представник відповідача не вбачає підстав для стягнення з нього витрат на проведення експертизи в сумі 3 500 грн., оскільки 20.07.2020 року позивач [PERSON] надав до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 29.07.2020 року, тобто у строк передбачений пунктом 34.2 статті 34 Закону, уповноважений представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» провів огляд пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Fiat Doblo 1.4», в результаті чого складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). Зважаючи на те, що Страхова компанія виконала зобов`язання, згідно пункту 34.2 статті 34 Закону, та оглянув пошкоджений транспортний засіб «Fiat Doblo 1.4» у строк визначений цією статтею, то у Страхової компанії немає правових підстав для відшкодування на користь позивача витрат на проведення експертизи в сумі 3 500 грн. Також, Страхова компанія не вбачає правових підстав для відшкодування витрат на правову допомогу, внаслідок їх не співмірності та недоведеності. Відповідач2 [PERSON] до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причин неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає що позовну заяву слід задовольнити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.07.2020 року о 21год.23хвил. [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Accent» номерний знак [NUMBER] по вул. Отамана Головатого у м.Одесі не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач [PERSON] являється власником транспортного засобу Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Accent» номерний знак [NUMBER] була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується копією Поліса № 178304234, строк дії договору з 10.02.2020р. по 09.02.2021р. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, визначена в сумі 130 000 гривень. Розмір франшизи 1000 гривень. Страхувальник: [PERSON] . 20 липня 2020 року до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 17.07.2020 року за адресою: м. Одеса, вул.Отамана Головатого, 155, із забезпеченим в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» транспортним засобом «Hyundai Accent» номерний знак [NUMBER] , за полісом ОСЦПВВНТЗ № 178304234, яким керував [PERSON] , що підтверджується копією наведеного повідомлення. 20 липня 2020 року позивач [PERSON] подала до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» заяву про страхове відшкодування, зареєстровану за № 20.178304234-4740, що підтверджується копією наведеної заяви. Матеріали справи містять Акт огляду транспортного засобу Fiat Doblo реєстраційний номер [NUMBER] від 29.07.2020 року, лише з єдиним підписом особи, яка доставила автомобіль на огляд, та взагалі не містить даних та підпису особи яка склала акт, особи яка оглядала автомобіль. Згідно Звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», проведення оцінки було доручено оцінювачу [PERSON] , відповідно до замовлення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», станом на 29.07.2020 року: -вартість відновлювального ремонту КТЗ Fiat Doblo 1.4., реєстраційний номер [NUMBER] , визначена за витратним підходом, та складає 207 338, 20 грн; -ринкова вартість КТЗ Fiat Doblo 1.4., реєстраційний номер [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом, може складати 137 824, 60 грн; -на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ Fiat Doblo 1.4., реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 29.07.2020 року, дорівнює без врахування ВТВ - 137 824, 60 грн. Згідно Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.10.2020 року, оцінювач [PERSON] , відповідно до замовлення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», вартість пошкодженого КТЗ Fiat Doblo 1.4., реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі наданих матеріалів, проведених торгів станом на дату оцінки 29.10.2020р., може становити 89 000 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування за договором страхування № 178304234 від 10.02.2020 року, затвердженого начальником відділу розрахунку матеріального збитку ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», сума страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Fiat Doblo 1.4, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 50 324, 60 грн. Листом від 20.01.2021 року № 51-0418 Директор департаменту врегулювання збитків ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомив [PERSON] , що у зв`язку з розглядом документів щодо відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.07.2020 року, з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Страховій компанії за полісом 178304234, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 324, 60 грн. Судом встановлено, що наведена сума страхового відшкодування у розмірі 50 324, 60 грн. не була виплачена позивачу [PERSON] , оскільки остання не погодилась із розміром страхового відшкодування. Згідно Висновку оцінювача [PERSON] , зробленого на замовлення позивача [PERSON] , за Звітом №237-20 та Звітом №237-20/1 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачеві: -вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП - 17.07.2020 року, становить 158 028, 15 грн.; -вартість автомобіля Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , в пошкодженому стані становить - 56 386, 36 грн.; -оцінювач [PERSON] попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивої інформації за висновком. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, заподіювач може вимагати передачі йому цього майна після відшкодування збитків. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У контексті справи, що переглядається, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961-IV), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом виходить із того, що у цій справі позивачем заявлено вимоги про відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 100 641,79 грн, яка становить: -різницю між ринковою вартістю транспортного засобу, на дату ДТП, 17.07.2020 року, яка визначена Звітом №237-20 в сумі 158 028, 15 грн. та після дорожньо-транспортної пригоди, яка визначена Звітом №237-20/1 в сумі 56 386, 36 грн., за мінусом 1000 грн. франшизи. Тобто, сума збитків визначена за формулою (158 028,15грн. - 56 386,36 грн. - 1000 грн. = 100641,79 грн.). В свою чергу, відповідач1 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», частково визнаючи позов, виходить із можливості відшкодування суми в розмірі 50 324,60 грн., яка становить: -різницю між ринковою вартістю транспортного засобу, до ДТП, яка визначена Звітом оцінювача [PERSON] в сумі 137 824, 60 грн. та після ДТП, яка визначена Звітом оцінювача [PERSON] в сумі 89 000 грн., та плюс витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 2500 грн. Тобто, сума збитків визначена за формулою (137 824, 60 грн. - 89 000 грн. + 2500 грн. = 50 324, 60). Згідно позиції позивача, викладеної в позові, а також виходячи із механізму розрахунку шкоди, яка заявлена нею до стягнення, відсутності доказів того що позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, погодилась на визнання пошкодженого транспортного засобу фізично знищеним, суд приходить до висновку що позивач [PERSON] не згодна із визнанням транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , фізично знищеним. Верховний Суд у сформованих правових позиціях неодноразово наголошував на тому, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним. Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 729/1523/14, яка враховується судом по даній справі, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України. Суд вважає, що аналіз механізму формування суми шкоди, яка підлягає відшкодуванню, дає підстави для висновку, що фактично як позивач [PERSON] , так і відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» здійснюють розрахунок розміру шкоди за однією формулою, яка є різницею між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також страхова компанія у своєму розрахунку врахувала витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди, які не заявила до відшкодування позивач. В свою чергу, різниця між сумами, заявленими до відшкодування позивачем та визнаними відповідачем, за обставин єдиного механізму розрахунку, обумовлена різними вихідними даними сум зі Звітів, зроблених на замовлення позивача та відповідача, зокрема різними сумами вартості транспортного засобу до ДТП та після ДТП. При співставленні судом наданих позивачем та відповідачем Звітів оцінки завданої позивачеві шкоди, суд вважає за необхідне застосувати критерій «стандарта доказування». Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Іншими словами, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Постанова Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 906/1222/19 У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 по справі № 753/21177/16-ц. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18 гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково - дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково - дослідних експертно - криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно - правових відносин, це передбачено п. 1.3. Методики, тому будь - який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку. Однією із вимог передбачених Методикою є особистий огляд КТЗ оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики, а саме Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Проаналізувавши Звіт №237-20, Звіт №237-20/1 оцінювача [PERSON] , зроблений на замовлення позивача [PERSON] та Звіт ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», оцінювача [PERSON] , зроблений на замовлення відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», суд прийшов до висновків про надання переваги Звіту №237-20, Звіту №237-20/1 оцінювача [PERSON] , які зроблені на замовлення позивача [PERSON] , оскільки: 1) при проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу, відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» були порушені вимоги п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, Акт огляду транспортного засобу від 29.07.2020 року, який і був покладений в основу звіту оцінювача [PERSON] , взагалі не містить даних особи, яка проводила огляд пошкодженого транспортного засобу, та склала акт, що унеможливлює зробити висновок про здійснення огляду за участю представника ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (працівника або експерта). 2) за змістом Звіту №237-20, Звіту №237-20/1 оцінювач [PERSON] безпосередньо досліджував транспортний засіб Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , на відміну від оцінювача [PERSON] . Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив, про те що оцінювач [PERSON] не здійснювала безпосередній огляд, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, з розділу II Звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», оцінювача [PERSON] , вбачається що визначення об`єму відновлювальних робіт, необхідних для нього запчастин та матеріалів проводилось на підставі результатів огляду КТЗ від 29 липня 2020 року за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Новозаводська. В свою чергу, відповідачем Страховою компанією був наданий суду Акт огляду транспортного засобу від 29.07.2020 року, який і був на думку суду покладений в основу звіту, та який містить підпис лише особи, яка доставила транспортний засіб на огляд, не містить підписів оцінювача, особи що склала акт. Зазначене підтверджує обставини того, що оцінювачем [PERSON] не здійснювався огляд автомобіля Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , що ставить під сумнів вірність та повноту оцінки, зробленої оцінювачем [PERSON] 3) Звіт про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу від 29.10.2020 року, оцінювача [PERSON] , містить висновки про те, що вартість Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , може становити 89 000 гривень, що є припущенням. В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року по справі №201/7930/14-ц (провадження № 61-34508св18) зазначив, що висновок експерта повинен бути чітким та категоричним. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 24 березня 2021 року у справі № 196/1467/15-ц (провадження № 61-6893св20). 4) за змістом Звіту №237-20, Звіту №237-20/1 оцінювач [PERSON] попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивої інформації за висновком, що відповідає ч.5 ст. 106 ЦПК України; Таким чином, суд приходить до висновку що Звіт №237-20, Звіт №237-20/1 оцінювача [PERSON] більше відповідає критеріям повноти, достовірності, об`єктивності, оскільки Звіт оцінювача [PERSON] зроблений на основі припущень, на підставі неналежних вихідних даних, зокрема лише на підставі неналежним чином оформленого акту огляду транспортного засобу, який лише містить підпис особи, яка доставила транспортний засіб на огляд. За викладених обставин, належних та допустимих доказів на спростування розміру вказаного позивачем матеріального збитку відповідачем товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не надано, заперечень щодо переліку пошкоджень не висловлено. З метою спростування обсягу пошкоджень та вартості відновлювального ремонту, правом на проведення судової експертизи відповідач не скористався. У зв`язку із цим, підлягає стягненню з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача [PERSON] розмір страхового відшкодування в сумі 100 641,79 гривень. Також суд вважає за необхідне зазначити, що підлягають стягненню із відповідача витрати понесені за проведення Звіту №237-20, Звіту №237-20/1 в сумі 3 500 гривень. З матеріалів справи вбачається, що вартість послуг спеціаліста за складання Звіту №237-20, Звіту №237-20/1 становить 3500 гривень, що підтверджується квитанцією №35 на суму 2500грн. та квитанцією до прибуткового журналу №237/20/1. Одночасно, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення витрат на проведення Звіту, внаслідок виконання Страховою компанією вимог пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно наведеного пункту Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Суд виходить із того, що Акт огляду транспортного засобу від 29.07.2020 року не містить підпису та даних особи, яка здійснила огляд транспортного засобу, тому суд позбавлений можливості однозначно констатувати належне виконання товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» вимог пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, суд вважає що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON] заявлені до відповідача [PERSON] про стягнення франшизи в сумі 1000 гривень. Згідно Поліса № 178304234 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким керував [PERSON] , та який завдав шкоди транспортному засобу позивача [PERSON] , розмір франшизи становив 1 000 гривень. Відповідно до п. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. За викладених обставин, враховуючи встановлення вини [PERSON] , згідно постанови судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.10.2020, підлягає стягненню з останнього 1000 грн. на користь позивача. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене та пропорційність розміру заявлених позовних вимог, суд дійшов висновків що на відповідача товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» покладається судовий збір в розмірі 1041,42 гривень, а на відповідача [PERSON] покладається судовий збір в розмірі 15,58 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. На підставі викладеного,

Outcome: approved