Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.11.2021 звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] . В позовній заяві зазначає, що її батьки - відповідачі по справі - не виконують батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка доводиться позивачці сестрою по матері. З 2017 року неповнолітня мешкає разом із позивачкою, з того часу остання піклується про сестру та утримує її. Відповідачі не виконують батьківських обов`язків, не виховують та не цікавляться навчанням та здоров`ям [PERSON] , матеріально не утримують. Позивачка тривалий час не зверталася до служби у справах дітей, сподіваючись, що батьки почнуть піклуватися про свою дитину. 07.10.2021 вона звернулася із завами до відділу поліції та до служби у справах дійте районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району. Оскільки до цих пір відповідачі не виконуються свої батьківськи обов`язки, позивач вимушена в інтересах дитини звернутися до суду для позбавлення відповідачів батьківських прав. Позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані за адресою фактичного місця проживання позивача разом із неповнолітньою [PERSON] , однак адреса фактичного проживання відповідачів їй невідома. Крім того, позивач просить стягнути із відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку з утримання дітей. Ухвалою від 19.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20.12.2021. Протокольною ухвалою від 20.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 19.01.2022 через відсутність даних про належне сповіщення відповідачів. 12.01.2022 від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до [PERSON] 19.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 17.02.2022. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Інші учасники справи не з`явилися. Зокрема відповідачі повідомлялися про розгляд справи у визначеному ЦПК порядку за зареєстрованим місцем проживання, судові повістки повернулися до суду із відміткою про відсутність зазначених осіб за вказаною адресою, а відтак в силу п. 8 ч. 4 ст. 128 ЦПК України є такими, що отримали судову повістку, додатково повідомлялися шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, а отже відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України є обізнаними про розгляд справи. Відповідачі причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до частин другої та четвертої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватисявсупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами ст. 262 СК України сестра, брат, мачуха, вітчим мають право на самозахист своїх малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки. Сестра, брат, мачуха, вітчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Водночас відповідачка (попереднє прізвище [PERSON] ) є матір`ю позивачки [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьки не виконують покладених на них законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . Як зазначено у висновку, наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 07.12.2021 № 1207 [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована в родину позивачки. Враховуючи, що викладені в позовній заяві доводи позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, беручи до уваги тривалий період свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та інтересами дітей, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності із наданими доказами свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви звільнений на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1816 грн. (по 908 грн. за кожну позовну вимогу) за подання позовної заяви підлягає стягненню з кожного з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved