Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2014 року по жовтень 2021 року у сумі 34489,08 грн., судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що АТ "Херсонська ТЕЦ" надає послуги з централізованого опалення відповідачу, який є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2021 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 30.12.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 17.02.2022 р. відповідачем подано пояснення, у яких вказав, що позивачем не надано копію укладеного договору з позивачем, яким би були врегульовано строк на оплату послуг відповідача, як передбачено ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2014 р. та ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 р. Надаючи разом з позовною заявою таблицю проведеного розрахунку заборгованості. позивач не вказав праввовстановлюючих джерел для зазначених у розрахунку тарифів та не довів наявність узгодженого (встановленого) тарифу для відповідача на оплату послуг. Просив стягнути понесені ним судові витрати на правову допомогу, докази яких будуть надані протягом п`яти днів від дати ухвалення судового рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, подано відзив на позовну заяву. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно, є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на його ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між ним та позивачем (арк. справи 4-6). Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно із п.5 ч.3 ст. 20 Закону №1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначений обов`язок споживача по сплаті комунальних послуг кореспондований також і в ст. 162 Житлового кодексу Української РСР. Аналіз зазначених приписів закону дає підстави дійти висновку про те, що за умови фактичного використання житлово-комунальними послугами, споживач зобов`язаний сплачувати кошти за користування такими послугами. Водночас, сама по собі відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може слугувати правовою підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2018 року (справа №750/12850/16-ц) та 06 листопада 2019 року (справа №642/2858/16), а також у постановах Верховного Суду України від 13 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] згідно договору №16066 (особовий рахунок - [NUMBER] ) існує заборгованість в розмірі 34489,08 грн. за період з листопада 2014 року по жовтень 2021 року (арк. справи 4-6). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. При цьому, із Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, від 22 липня 2020 року у справі № 500/5362/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280 цс18. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні). Враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового Заборгованість за період з листопада 2014 року по жовтень 2021 року становить 34489,08 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з жовтня 2018 року. За період часу з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року заборгованість відповідача становить 18985,75 грн., відповідачем за вказаний період сплачено заборгованості 5,92 грн., різниця складає 18979,83 грн., а відтак, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1248 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 17 лютого 2022 року.

Outcome: partial