Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В жовтні 2021 року\~ позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилалася на те, що 15.10.2016 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого [INFO] народилася донька, [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного, між ними часто відбувалися безпідставні сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини, і нічого спільного між ними, як членами подружжя не залишилось, тому вважає, що збереження сім`ї і подальше їх спільне проживання з відповідачем не можливе, тому просила шлюб розірвати. 08 листопада 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14 грудня 2021 року ухвалою судді провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань суду не подали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.10.2016 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] серії № [NUMBER] , виданим Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу подружжя мають дитину [PERSON] . [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Із позову поданого на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, в наданий судом двомісячний строк для примирення сторони не примирились, а тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до\~\~ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved