Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.03.2013 між нею та відповідачем був укладений письмовий договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] позичив у неї кошти в сумі 18500 доларів США, отримав їх 05.03.2013, про що написав відповідну розписку, якою взяв на себе зобов?язання повернути кошти до 30.01.2014. Проте, до вказаної дати зобов?язання виконане не було, оскільки лише в лютому 2014 року відповідач повернув 5000 доларів США та протягом часу з 21.03.2014 по 26.05.2015 ще повернув кошти платежами двічі по 1000 доларів США 21.03.2014, та 24.04.2014, 11.09.2014, 15.09.2014,20.02.2015, 11.04.2015 та 26.05.2015, всього різними платежами, ще 938,47 доларів США. Про отримані кошти позивачем були написані відповідні розписки. Згодом відповідач повідомив про те, що він не погоджується надалі повертати борг з відсотками, як було зазначено у договорі позики від 05.03.2013, у зв?язку з чим залишок основної суми боргу без неустойки та 3% річних станом на день звернення з позовом до суду становить 10561,53 долари США. Сума позики, яка підлягала поверненню відповідачем складала 18500 доларів США, а на день звернення з позовом до суду позичальником повернуто 7938,47 доларів США. Три проценти річних від простроченої суми боргу за вказаний період згідно довідки розрахунку спеціаліста складає 496,53 долари США, а п?ять відсотків за кожен день прострочення платежу, відповідно до умов договору позики від 05.03.2013 згідно розрахунків складає 302063,24 долари США. Оскільки, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов?язання по поверненню коштів [PERSON] , тому вона і звернулася з цим позовом до суду. 16.10.2015 в судовому засіданні представником відповідача - адвокатом Прудивусом М.А. долучено заперечення [PERSON] на позов, в якому зазначено, що відповідач у [PERSON] ніколи таких сум коштів та будь-яких інших коштів не позичав, розписка та позика є безгрошовою. Він із сином позивача [PERSON] товаришував тривалий час та вони мали спільний бізнес. На час, коли бізнес припинявся вони домовилися, що у [PERSON] залишиться автомобіль, а він поверне йому частину вартості автомобіля, проте, протягом шести місяців кошти не були передані і він перестав з ним контактувати та в подальшому [PERSON] дізнався, що кошти йому ніхто не має наміру повертати, тому, зважаючи, що документи на автомобіль були оформлені на нього, з метою повернути свою частину коштів, продав автомобіль та зателефонував [PERSON] і запропонував написати розписку про те, що віддасть кошти після року їх використання. При цьому [PERSON] , користуючись його довірою, змусила зазначити у написаній розписці великі штрафні санкції, з якими він не погоджувався, проте його вмовили. У 2014 році кошти в розмірі 3000 доларів США та 5000 доларів США він передав [PERSON] через його матір [PERSON] , яка написала відповідні розписки. Наприкінці червня він привіз залишкову суму коштів та передав її [PERSON] при свідках, проте, вона не написала розписку, оскільки з?явилися інші люди і між ними виникла неприязна розмова та конфлікт. [PERSON] вказує, що дійсно між ним та [PERSON] існують правовідносини і він погодився в рахунок компенсації частини майна у спільному бізнесі повернути кошті зазначені у розписці. Залишок неповернутих коштів складає 10500 доларів США, які він не відмовляється повертати [PERSON] в обмін на розписку про відсутність претензій до нього, але не погоджується щодо вказаних штрафних санкцій. В червні 2015 року він вирішив помісти кошти на рахунок [PERSON] через нотаріуса, проте це виявилось неможливим, адже жоден нотаріус не погоджувався відкривати депозит в доларах США. Також у відзиві вказано, що у 2013-2014 роках тяжко хворіла його мати і він багато коштів витрачав на її лікування, а після її смерті на поховання, тому не мав можливості більшими частинами кошти. Ухвалою від 24.02.2021 задоволено заяву адвоката Іванова А.А. та замінено позивача у даній справі [PERSON] на її правонаступника [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Іванов А.А. в судове засідання не з`явилися, від адвоката Іванова А.А. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі, а в його представника закінчився строк повноважень представляти його інтереси в суді. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до написаної 05.03.2013 [PERSON] розписки у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , він отримав від [PERSON] у борг гроші 18500 доларів США, які зобов?язується повернути до 30.01.2014. В разі, якщо він не поверне кошти до вказаної дати, то зобов?язується виплатити неустойку в розмірі 5% поденно позиченої суми, а в разі несплати боргу, [PERSON] матиме можливість звернутися до суду та вимагати погашення боргу належним йому рухомим та нерухомим майном. Відповідно до копії розписки з підписом [PERSON] від 12.02.2014, вона отримала від [PERSON] в рахунок боргу кошти в сумі 5000 доларів США, та відповідно до копії розписки з підписом [PERSON] від 11.09.2014, вона отримала від [PERSON] в рахунок боргу кошти в сумі 3000 доларів США. На час розгляду справи в суді борг, зазначений у розписці в розмірі 18500 доларів США погашений не в повній мірі, та з урахуванням наданих суду розписок залишена суму боргу складає 10561,53 долари США. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник ( позичальник ) кредитору ( позикодавцю ) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не були виконані умови договору позики у визначені строки, з нього підлягають стягненню кошти відповідно до зазначених санкцій - виплатити неустойку в розмірі 5% поденно позиченої суми. Так, відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за період з 30.01.2014 по 13.07.2015 становить 302063,24 доларів США. Згідно Висновку експерта №000222/04 за результатами проведення експертно-економічного дослідження від 31.03.2017, який міститься в матеріалах справи, документально підтверджується заборгованість [PERSON] перед [PERSON] , згідно боргової розписки [PERSON] від 05.03.2013, станом на 13.07.2015 на загальну суму 312623,71 доларів США, в тому числі: основна сума боргу 10561,53 доларів США; неустойка 5% в розмірі 302062,18 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 31.03.2017 складає 8148446,88 грн. Однак, враховуючи, що позивач просить стягнути кошти в розмірі 302063,24 доларів США, то саме така сума підлягає до задоволення. Частиною 1 ст. 1050 України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю, оскільки між сторонами був укладений договір позики, умови якого щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідачем на час розгляду справи в суді не виконані. Відповідно до ст.ст. 526,527,530,610,612,625,1046,1049,1047,1050 ЦК України,

Outcome: approved