Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.04.2016 по 01.09.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачами не сплачені на 26 093,93 грн. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 26093,93 грн., та судові витрати. Ухвалою 01.11.2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засіданні, яке призначалися на 03.12.2021, 22.02.2022, відповідачі не з`явилися, надавши відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять застосувати строк позовної давності та заперечують проти пред`явлення позовних вимог до відповідача [PERSON] , на підставі того, що він є не власником квартири. А також незгодні зі розрахунком заборгованості, осільки з 2019 року встановлений лічильник гарячої води, якою вони не користуються. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період 01.04.2016 по 01.09.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] які відповідачами не сплачені на суму 26093,93 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.04.2016 по 01.09.2021 (особистий рахунок № [NUMBER] ), витягами з реєстру територіальної громади, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комнуальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже [PERSON] , який відповідно до витягу з реєстру територіальної громади зареєстрований за адресою надання комунальних послуг, несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг нарівні з іншими відповідачами. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Не є слушними доводи відповідачів щодо неправильного нарахування заборгованості. Так, розрахунок заборгованості за особовим рахунком свідчить про те, що з жовтня 2019 року нарахування за гаряче водопостачання не здійснювалося. Навпаки, у листопаді та грудні 2019 року було здійснено перерахунок за цією послугою на користь відповідачів. Щодо заявленого клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності, слід зазначити таке. Відповідно до приписів статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Верховний Суд в постанові від 23 грудня 2020 року в справі №127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі №760/16111/15-ц, 07 квітня 2021 року в справі №301/1310/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі №759/16720/16-ц. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснював платежі з оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно (зокрема у квітні 2018 року було нараховано 170,56 грн, а сплачено - 704,70 грн, у травні відсутні нарахування, сплачено - 86 грн), свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період в межах строку позовної давності. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved