Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 25 жовтня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис №1230. Сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вона з відповідачем не ведуть спільного господарства, з серпня 2021 року проживають окремо. Позивач просила шлюб розірвати з причин неможливості подальшого перебування у шлюбних відносинах. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач у судове засідання не з`явилась, відповідно до позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності. Просить позов задовольнити та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до наданої заяви просив розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 жовтня 2014 року, який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис №1230 (а.с. 5). Сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 6, 7). Подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, сторони спільного господарства не ведуть, з серпня 2021 року проживають окремо, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. Таким чином, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Враховуючи позицію відповідача суд вважає можливим після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до прийняття рішення судом, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 454,00 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви (908,00 х 0,5 = 454,00). Інша частина понесених ним витрат зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved