Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивачка у листопаді 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої позивачка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконкому Кам`янської сільської ради народних депутатів №40 від 14.06.1996 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] . За життя [PERSON] приватизацію земельної ділянки не завершила. Позивачці державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по [ADDRESS] через відсутність документу, який посвідчує право власності спадкодавця на неї. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини позивачка просить суд визначити за нею право на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янської сільської ради народних депутатів Тростянецького району Сумської області №40 від 14.06.1996 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 17.11.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.12.2021 закрито підготовче провадження, витребувано докази та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Тростянецької міської ради, відзив не надіслано (а.с. 18). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Харків (а.с. 6). Мати позивачки за життя склала заповіт, який 26.08.1986 року був посвідчений секретарем виконкому Кам`янської сільської ради, за яким все своє майно [PERSON] заповіла позивачці. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Тростянецького районної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 368/2001, а [PERSON] як спадкоємцю за заповітом видано свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та побутові будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9, 28, 29, 30). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Воропай В.В. від 04.03.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 8). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Вирішуючи вимогу позивачки про визнання за нею права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є 19.03.2001 тому спірні правовідносин регулюються ЦК України. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як установлено судом позивачка прийняла спадщину після смерті матері, за її заявою була відкрита спадкова справа № 368/2001. За життя [PERSON] рішенням №40 виконавчого комітету Кам`янської сільської ради від 14.06.1996 року передано земельну ділянку площею 0,44 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). З листа від 30.12.2021 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с.31). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивач, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved