Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт того, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період 26 квітня 1986 року. Свої вимоги мотивував тим, що він працював на посаді складач поїздів на ділянці виробничо-технічної комплектації Управлінні будівництва Чорнобильської АЕС, є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи. Він залучався до складу формувань Цивільної оборони - виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, і став інвалідом внаслідок захворювань. Заявник звернувся з відповідними документами до заінтересованої особи про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі йому відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтвердждуючих факт залучення до формувань цивільної оборони. В ході розгляду справи судом [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд встановити факт того, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період 02 червня 1986 року. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, надіслали на адресу суду листа з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності. За даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Домонтово Чорнобільського району Київської області, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році за категорією 1, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно копії довідки МСЕК серії АВ №0643165, [PERSON] є інвалідом другої групи довічно, яким став внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (а.с. 12, 13, 14). З копії довідки №135 (а.с.17) вбачається, що [PERSON] в період з 02 червня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987 року та з 01 січня 1988 року по 15 лютого 1989 року був залучений до робіт, що дають право на отримання державної пенсії на пільгових умовах у відповідності до списку №1. 10.09.2021 року заявник звернувся до заінтересованої особи із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. 16.09.2021 року заявнику було надано відповідь про те, що наданих ним документів не достатньо для підтвердження факту залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 -1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд дійшов висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved