Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивований тим, що на початку жовтня 2021 року до позивача звернувся [PERSON] з проханням позичити йому 220 000,00 гривень. Враховуючи, що позивач добре знав [PERSON] і на той час в нього була така сума грошей, він погодився позичити відповідачу кошти на короткий строк, за умови повернення йому вищезазначеної суми до 01.12.2021 року. На даних умовах сторони уклали договір позики. На підвердженні передачі грошей відповідач власноруч написав розписку та отримав кошти. Однак, відповідач свої зобов`язання згідно договору у вказаний в борговій розписці строк не виконав. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути кошти, однак відповідач кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивачем до суду за захистом порушеного права, а саме: про стягнення коштів. Додатково позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 200 грн. Ухвалою суду від 22.12.2022 року матеріали позовноїзаяви залишені без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків. 11.01.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача про виправлення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою суду від 13.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечив проти прийняття судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом достовірно встановлено, що відповідно до розписки від 01.11.2021 р. [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів в розмірі 220 00 гривень. Вищевказані кошти зобов`язався повернути до 01.12.2021 року. Оригінал розписки від 01.11.2021 р. до матеріалів справи додається (а.с.37). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам\~ст. 1046 ЦК України. \~Відповідно до боргової розписки від 01.11.2021 року, позичальник зобов`язується повернути позику в строк до 01.12.2021 року. \~На підтвердження укладення зазначеного договору позики та факту одержання грошей відповідачем [PERSON] 01.11.2021 року надано власноручно написану в момент передачі йому суми позики розписку. Статтями 526, 530, 626 - 631 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Виходячи з вищезазначеного, станом на 01 грудня 2021 року з відповідача [PERSON] підлягає стягненню основний борг, який складає 220 000 (двісті двадцять тисяч) гривень. Правилами ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~На підставі вище викладеного,

Outcome: approved