Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.11.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Провадження у справі відкрито 13.12.2021 р. у порядку загального позовного провадження, витребувано докази по справі. 22.12.2021 р. ухвалу суду виконано. 10.01.2022 р. справу призначено до судового розгляду. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивачі обґрунтовували наступним. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~серія [NUMBER] \~від 05.04.2021\~року та\~внесено актовий\~запис №\~36.\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина ,\~яка складається\~з наступного\~майна:\~земельна ділянка\~площею 0,4712\~га,\~кадастровий №\~1421282400:02:001:0453,\~ цільове\~призначення \~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~розташована на\~території Комарської\~сільської ради\~Волноваського району\~Донецької області;\~земельна ділянка\~,\~площею 4,3761\~га,\~кадастровий №\~1421282400:02:001:0453,\~цільове призначення\~ для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташована на\~території Комарської\~сільської ради\~Волноваського району\~Донецької області;\~автомобіль марки\~ВАЗ-2103,\~1979\~року випуску;\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~За життя\~ [PERSON] \~не було\~складено заповіту,\~тому спадкування\~здійснювалось за\~законом.\~У визначений\~законом строк\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися до\~Великоновосілківської державної\~нотаріальної контори\~з заявами\~про прийняття\~спадщини за\~законом після\~померлого [PERSON] .\~На підставі\~цих заяв\~державним нотаріусом\~Кравець С.В.\~було заведено\~спадкову справу\~на спадкоємця\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] .\~З метою\~реалізації права\~на зміну\~розміру частки\~у спадщині\~06.10.2021\~року спадкоємцями\~було укладено\~Договір про\~поділ спадщини,\~посвідчений державним\~нотаріусом Великоновосілківської\~державної нотаріальної\~контори Кравець\~С.В.,\~та зареєстровано\~в реєстрі\~за №\~1588.\~Відповідно до\~цього договору\~у власність\~ [PERSON] перейшло\~спадкове майно\~-\~земельна ділянка\~площею 0,4712\~га,\~кадастровий №\~1421282400:02:001:1416,\~цільове призначення\~ для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташована на\~території Комарської\~сільської ради\~Волноваського району\~Донецької області,\~у власність [PERSON] - земельна ділянка площею 4,3761 га, кадастровий № 1421282400:02:001:0453, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, автомобіль марки BA3-2103, 1979 року випуску, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . І хоча спадкова маса між спадкоємцями була розподілена за відповідним договором, державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] посилаючись на ненадання спадкоємцем оригіналу правовстановлюючого документу на майно та відсутність державної реєстрації права власності. Серед документів спадкодавця не було виявлено правовстановлюючого документу на житловий будинок. На думку позивача, його батько через юридичну необізнаність, не оформив право власності на будинок збудований власними силами, хоча будівництво було завершене ще у 1976 році. Державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. було надіслано до КП «Великоновосілківське БТІ» відповідний запит. На запит нотаріуса 27.09.2021 року КП «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації» було надано відповідь, згідно якої вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , - не зареєстровано. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , виготовленого КП «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації» станом на 21.10.2021 рік. на замовлення [PERSON] , домоволодіння складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 69,3 м 2 , з якої житлової - 45,5 та допоміжної - 23,8, побудованого у 1976 році,коридору (а-1) - у 1976 році, ганку (2а) - у 1976 році, літньої кухні (Б-1) - у 1970 році, сараю (В-1) - у 1970 році, душу (Д-1) - у 1984 році, погрібу (П-1) - у 1970 році, убиральні (У-1) - у 1970 році, воріт (№1) - у 2010 році, огорожі (№2) - у 2010 році, свердловини (№3) - у 2006 році. Позивач просить Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позиція відповідача Відповідачі правом на надання відзиву не скористались. Процедура розгляду Сторони, їх представники у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача, діючи від імені позивача, у письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує (а.с.152). Відповідачі до судового засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Суд визнає причини неявки відповідачів у судове засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності, відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, а також за відсутнгості позивача, відповідно до поданої його представником заяви. У справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України.\~ Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи,\~ оглянувши належним чином завірену копію спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 48-143), судом фактично встановлено наступне. 14.03.2021\~р.\~ [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 51), який за життя був батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 57), та чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з померлим у будинку була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с. 53). З матеріалів спадкової справи вбачається що, під час подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] повідомила, що у [PERSON] окрім сина [PERSON] є донька, [PERSON] , [INFO] (а.с.49), що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 30.06.2021 року(а.с.72-73), яка є громаданкою Російської Федерації. Державним нотаріусом Великоновосілківської нотаріальної контори Кравець С.В. було повідомлено доньку померлого [PERSON] , та запропоновано вирішити питання про бажання чи відмову оформити свої спадкові права після смерті батька (а.с.79). В свою чергу, донька померлого [PERSON] надіслала державному нотаріусу заяву, в якій відмовилась від усього належного їй спадку на користь його дружини [PERSON] (а.с.80). При житті померлий [PERSON] заповіт не складав, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Комарської сільської ради від 11.06.2021 року № 1134 (а.с.54), та згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 30.06.2021 року. Таким чином, позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] , першої черги за законом, відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Інші спадкоємці судом не встановлені. 06.10.2021 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини (а.с.131-132), на частину якого позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 133-137), натомість у вчиненні нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ., позивачу постановою Державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. від 06.10.2021 р. було відмовлено, посилаючись на ненадання спадкоємцем оригіналу правовстановлюючого документу на майно та відсутність державної реєстрації права власності (а.с.142-143). Так, відповідно до відомостей технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , виготовленого КП «Великоновосілківське бюро технічної інвентаризації» станом на 21.10.2021 рік. на замовлення [PERSON] , домоволодіння складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 69,3 м 2 , з якої житлової - 45,5 та допоміжної - 23,8, побудованого у 1976 році,коридору (а-1) - у 1976 році, ганку (2а) - у 1976 році, літньої кухні (Б-1) - у 1970 році, сараю (В-1) - у 1970 році, душу (Д-1) - у 1984 році, погрібу (П-1) - у 1970 році, убиральні (У-1) - у 1970 році, воріт (№1) - у 2010 році, огорожі (№2) - у 2010 році, свердловини (№3) - у 2006 році (а.с.19). Згідно інформаційної довідки БТІ від 27.09.2021 р., об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 99). Як вбачається з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 264737781 від 15.11.2021 р., за [PERSON] право власності щодо нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 36). Відповідно до тексту довідки виконавчого комітету Комарської сільської ради № 1980 від 12.11.2021 р., на підставі погосподарського обліку (о/р № 0541) житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій він розташований, з 1970 року по день смерті [INFO] значаться за померлим [PERSON] (а.с. 25). Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно, яке об`єктом позову, відсутність його реєстрації унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. \~ \~ \~ \~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України) Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У справі, установлено, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року№ 1/5, та іншими нормативними актами. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Вирішуючи спір, суд

Outcome: approved