Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем вказаних послуг, однак не виконує свої зобов`язання щодо їх оплати, у зв`язку з чим за період з 01.07.2019 по 31.07.2020 за ним утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 7000 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість та сплаченй судовий збір за подання позову до суду. Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у справі. Повідомленнями суду від 05.01.2022 та 27.01.2022 учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заяв про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Зазначене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як встановлено судом, на підставі акту приймання-передачі житлових будинків від 01.01.2010 ТОВ «Житло-Буд» передало, а ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на баланс і експлуатаційно-технічне обслуговування житлові будинки з інженерно-технічними системами та мережами (в т. ч. з будинковими електричними мережами та водопровідними і каналізаційними мережами), зокрема, будинок за адресою по [ADDRESS] . З метою надання відповідних послуг споживачам - власникам житлових та нежитлових приміщень будинку, позивачем укладено договори з підрядними організаціями, а саме: ТОВ «Спецкомунтехніка» - вивезення твердих побутових відходів (ТВП); ТОВ «ВІЕС ЛІФТ» - технічне обслуговування ліфтів; КП «Київтеплоенерго» - постачання теплової енергії; ТОВ «ЕМПЕКС» - протиепідемічні заходи. Позивач надає послуги утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців на обслуговуючій території й збір з власників квартир за відшкодування експлуатаційних втрат утримання будинку та прибудинкової території. Таким чином, позивач є виконавцем послуг з утримання будинку, прибудинкової території та споруд в будинку по [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно з договором дарування від 07.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнієць Л.І, зареєстровано в реєстрі за № 1015. Перелік послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надавалися позивачем в будинку по [ADDRESS] , зазначений у розрахунку послуг. Відповідачем не виконані зобов`язання в частині повної оплати за спожиті послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в період з 01.07.2019 по 31.07.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7000,00 грн. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом не встановлено між сторонами договірних зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи на їх оплату, а споживач здійснює оплату виставлених рахунків. Разом з тим, факт відсутності договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є здійснення оплати за надані їй послуги, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання за надані послуги належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач довів наявність зобов`язань відповідача по оплаті наданих позивачем комунальних послуг та за встановленими тарифами. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Розмір суми заборгованості, наданий позивачем, відповідачем у встановленому законом порядку не спростований. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 7000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 270, 00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved