Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулося\~в суд\~з позовом\~до відповідача ТОВ\~"Світанок" про витребування майна з чужого незаконного володіння, на користь позивача, шляхом підписання акту прийому-передачі земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2009 року між нею та ТОВ «Світанок» було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення загальною площею 3,87 га, розташованої на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, строком на 10 років. 20.01.2010 року договір зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 4АА013906-041072700350. Пункт 8 договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30.05.2009 року передбачає, що після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 20.01.2020 року строк дії договору закінчився. 19.06.2020 року нею було отримано лист пропозицію від відповідача ТОВ «Світанок» та проект додаткової угоди до договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30.05.2009 року про внесення змін шляхом викладення його умов у новій редакції. Строк дії договору 20 років до 20.01.2030року. 26.06.2020 року нею було відправлено відповідачу рекомендованим листом з описом звернення про відмову у підписанні додаткової угоди та вимога про повернення їй її земельної ділянки, що підтверджується поштовою квитанцією №7534200082435 від 26.06.2020 року. 01.07.2020 року відповідачем було отримано її лист відмову, про що свідчить поштове повідомлення №7534200078179. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2020 року відомості про реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі сільськогосподарського призначення від 30.05.2009 року строком до 20.01.2030 року відсутня. До цього часу відповідач не повернув їй її земельну ділянку, чим порушує її право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Просила витребувати з незаконного володіння у відповідача ТОВ «Світанок» земельну ділянку загальною площею 3,87 га розташованої на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області та стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позові, просили позов задовольнити. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] зазначила про поважність причин пропуску передбаченого законом строку, оскільки хворіла її дитина та потребував догляду брат чоловіка. Конкретних дат та підстав, які би ускладнили чи унеможливили написання заперечення проти продовження договору оренди у визначений законом строк не вказала. Зазначила також про отримання 16.02.2022 року орендної плати від ТОВ «Світанок» за 2020 та 2021 роки, відповідно до умов договору. Не заперечувала факт продовження господарювання на орендованій земельній ділянці відповідачем. Представник відповідача адвокат Гончаров М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що дійсно між сторонами 30.05.2009 року було укладено договір оренди землі, строком на десять років з кінцевим його терміном 20.01.2020 року. У пункті 8 договору зазначено, що після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Допитаний в якості свідка чоловік позивача [PERSON] , також підтвердив хворобу дитини та необхідність догляду за хворим братом до його смерті. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Зважаючи на положення частин першої п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" між позивачем та відповідачем мало місце листування, а саме: лист ТОВ «СВІТАНОК» від 21.11.2019 року №1232 з додатком проектом додаткової угоди, який отримано [PERSON] засобами поштового зв`язку 28.11.2019 року; лист ТОВ «СВІТАНОК» від 09.01.2020 року №06, який отримано [PERSON] засобами поштового зв`язку 16.01.2020 року; лист ТОВ «СВІТАНОК» від 15.06.2020 року №406 з додатком проектом додаткової угоди, який отримано [PERSON] засобами поштового зв`язку 18.06.2020 року; лист [PERSON] від 24.06.2020 року, який отримано ТОВ «СВІТАНОК» засобами поштового зв`язку 02.07.2020 року. \~ \~ \~ \~ Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені поговором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою "після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди (вчиняє конклюдентні дії), а орендодавець, відповідно, не висловив заперечення у поновленні договору оренди землі після закінчення строку оренди. Лише листом від 24.06.2020 року відповідач погодився з тим, що ТОВ «СВІТАНОК» продовжує використання його земельної ділянки на якій вирощується пшениця. Після 20.01.2020 року позивач не висловлював відповідачу заперечень як орендодавець земельної ділянки площею 3,8751 га (кадастровий номер 6524455500:03:015:0012), адже згідно із частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини шостої зазначеної статті. У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді. Листом від 15.06.2020 року №406 ТОВ «Світанок» надіслав позивачу додаткову угоду від 15.06.2020 року до договору оренди землі сільськогосподарського призначення, який зареєстровано у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» від 20.01.2010 року за №4АА013906-041072700350 про поновлення Договору на тих самих умовах, на той самий строк. \~ \~ \~ \~ Позивач у порядку частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" не направляв у визначений цим Законом строк повідомлень про заперечення у поновленні договору оренди землі сільськогосподарського призначення. Отже, наведені обставини свідчать про поновлення договору оренди землі згідно з положеннями частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" на той самий строк - 10 років. Відповідач належним чином використовує земельну ділянку позивача площею 3,8751 га (кадастровий номер 6524455500:03:015:0012) з дотриманням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заборгованість зі сплати орендної плати відсутня. Після 20.01.2020 року відповідач продовжив використання вищевказаної земельної ділянки позивача, яка знаходиться в єдиному масиві поля під посівами озимої пшениці станом на 24.06.2020 року, що також не заперечується позивачем у листі від 24.06.2020 року. Станом на 2020 рік на вказаній земельній ділянці знаходяться посіви озимого ріпаку. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про витребування земельної ділянки площею 3,87 га, кадастровий номер 6524455500:03:015:0012. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №013996 від 25.12.2002 року власником земельної ділянки площею3,87 га є [PERSON] /а.п. 11/ 30.05.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Світанок» було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення загальною площею 3,87 га, розташованої на території колишньої Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, кадастровий номер 6524455500:03:015:0012 строком на десять років /а.п. 8-9/. Договір зареєстрований 20.01.2010 року у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 4АА013906-041072700350. В пункті 8 договору встановлено, що договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Відповідно до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Позивачем [PERSON] зазначається про поважність причини пропуску строку повідомлення відповідача про висловлення незгоди продовжувати договір оренди з підстав важких сімейних обставин, хвороби дитини та брата чоловіка. Щодо хвороби дитини, суду не надано жодних доказів. Щодо хвороби брата чоловіка позивача, то додані виписки з історії хвороби та свідоцтва про смерть, не доводять родинних відносин, не вказують на потребу брата у догляді, і не на відсутність такого догляду з боку інших близьких родичів та не пов`язує таку хворобу з неможливістю позивача письмово висловити свою незгоду з продовженням договору оренди. Зазначені позивачем та її чоловіком усні перемовини та усні заперечення, без зазначення та підтвердження конкретного часу таких перемовин і їх змісту у передбачений законом місячний строк, не можуть слугувати доказом заперечення проти продовження договору оренди, саме на час закінчення договору оренди, відповідно до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» в редакції на час правовідносин, що розглядаються. Договір закінчився 20.01.2020 року, враховуючи дату його державної реєстрації 20.01.2010 року. Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Світанок» звернулося до [PERSON] з листом-повідомленням від 21.11.2019 року з проектом додаткової угоди від 18.11.2019 про поновлення договору оренди землі від 30.05.2009 року, в якому на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» повідомив про намір орендаря поновити вказаний договір на умовах доданої додаткової угоди. Просив повідомити про результати розгляду даного листа у встановлений законом строк. Не отримавши відповіді від орендодавця, ТОВ «Світанок» знову звертається до [PERSON] з листом-повідомленням від 15.06.2020 року з проектом додаткової угоди де вказані ті самі умови та той самий строк оренди враховуючи вимоги ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Доказом направлення вказаних листів є надані відповідачем копії описів вкладення та поштових квитанцій від 20.11.2019 року та від 15.06.2020 року. У відповідь на другий лист-повідомлення ТОВ «Світанок» орендодавець [PERSON] в листі-повідомленні від 26.06.2020 року, зазначила, що не бажає продовжувати договірні відносини з ТОВ «Світанок» та має наміри в подальшому особисто використовувати належні їй земельну ділянку, тому пропоновану орендарем пролонгацію договору оренди землі відхиляє /а.п. 13/. Вирішуючи спір суд враховує наступне. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення договору оренди землі від 30.09.2009 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За змістом частини першої статті 93 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі. Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Законом України «Про оренду землі» визначені умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. У випадку закінчення строку дії договору оренди землі власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 Цивільного кодексу України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього у його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом. Законодавством передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій. Правове регулювання поновлення договору оренди землі, підстави його поновлення у відповідний період визначено у статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин у даній справі). Згідно з ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у відповідній редакції) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частиною 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовані порядок та підстави поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї статті), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї статті). Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена вищенаведеними приписами законодавства, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. За змістом ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» на орендодавця покладений обов`язок у місячний термін узгодити запропоновані орендарем, який має намір укласти договір на новий строк, істотні умови договору. При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни. Як встановлено судом вище, з метою реалізації свого переважного права на поновлення на новий строк договору оренди землі, строк дія якого закінчувалася 20.01.2020 року, ТОВ «Світанок» звернулося до [PERSON] з листом-повідомленням від 20.11.2019 року тобто за 30 днів, визначає ч.2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», до спливу строку дії договору та надав проект додаткової угоди. У даному листі просив поновити договір оренди землі. Отже орендар скористався наданим йому переважним правом на поновлення дії договору оренди землі на новий строк та своєчасно повідомив про це орендодавця. З приводу можливих заперечень у орендодавця, то Верховний Суд у своїх постановах від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17 і від 13.06.2019 у справі № 912/1586/17, від 16.03.2020 у справі № 917/1549/18 вказує, що «а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі. При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни». [PERSON] в зазначений законом місячний строк не повідомила орендарю ТОВ «Світанок» про небажання продовжувати договірні відносини, в результаті чого орендар продовжує користуватись оспорюванню земельною ділянкою та для впорядкування договірних відносин 15.06.2020 року звертається знову з листом-повідомленням до орендодавця та надає проект додаткової угоди з тими самими умовами та на той самий строк, що було обумовлено в договорі оренди землі від 30.09.2009 року, та не пізніше ніж за місяць до закінчення, відповідно до закону. В даному випадку, правовідносини врегульовано спеціальною нормою закону, якою закріплено конкретні умови, а саме: ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Обов`язку орендаря додавати до листа-повідомлення будь-які інші документи, окрім проекту договору, не передбачено. Як слідує із змісту доданого до листа-повідомлення позивача проекту Додаткової угоди в ній було викладено умови щодо поновлення дії Договору оренди землі від 30.09.2009 року, на десять років. Тобто на той строк, який було первісно визначено у п. 8 Договору оренди землі від 30.09.2009 року при його укладенні. Щодо розміру орендної плати, то відповідач міг запропонувати орендарю встановити розмір орендної плати, який відповідав би чинному законодавству, зокрема вимогам статей 288 Податкового кодексу України, та за відсутності заперечень з боку орендаря з цього приводу, такий розмір орендної плати можливо було встановити в умовах договору оренди землі при поновленні його на новий строк. Проте не надавши орендарю можливості висловити свою позицію щодо даної істотної умови, зважаючи, при цьому на те, що останній звернувся з повідомленням про поновлення договору заздалегідь, за два місяці до спливу строку договору оренди землі, у зв`язку із чим було достатньо часу для узгодження сторонами відповідних умов. Таким чином, позивач не дотрималася порядку (алгоритму) дій визначеного нормами частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» при розгляді відповідного звернення орендаря про продовження строку дії договору оренди землі. Суд також приймає до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження наявності фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обов`язків, згідно з умовами договору. Натомість факт належного виконання позивачем умов Договору підтверджується наданою ним листа повідомлення № 06 від 09.01.2020 року нарахування орендної плати [PERSON] та пропозицію отримати таку орендну плату за 2019 рік. Позивач в поясненнях визнала факт отримання орендної плати по договору за 2020 та 2021 роки у встановленому обсязі, відповідно до умов договору. Положеннями ч.2 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. \~ \~ \~ \~До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Отже, обов`язок встановлення переважного права законом не віднесено до повноважень чи обов`язків орендаря та не пов`язує таке право з наявністю чи відсутністю інших пропозицій оренди земельних ділянок чи з бажанням власника обробляти земельні ділянки самостійно. Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Світанок» була дотримана передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» процедура поновлення договору оренди землі на новий строк, натомість [PERSON] діючи недобросовісно, ухилилася від участі у передбаченому Законом України «Про оренду землі» процесі узгодження істотних умов договору оренди, чим безпідставно позбавило відповідача, як орендаря, який належно виконував умови договору оренди, переважного права на продовження договору оренди. З огляду на вище вказане, суд дійшов висновку про додержання необхідних умов, строків та наявність підстав для поновлення договору на новий строк на підставі норм Закону України «Про оренду землі», який має вищу юридичну силу, зазначені позивачем мотиви не можуть розцінюватися як достатня підстава для поновлення договору оренди, зважаючи на те, що при цьому відбувається безпідставне позбавлення відповідача (добросовісного землекористувача), що орендував земельну ділянку з 2009 року, гарантованих йому зазначеним Законом переважних прав на поновлення договору оренди землі. Приписами статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно імперативних приписів ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до п. п. 41, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), «Верховенство права» одним з обов`язкових елементів поняття «верховенство права» є «заборона свавілля», який означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц відзначено, що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Як на переддоговірній стадії, так і на стадії виконання договору сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Відповідь на питання про те, чи є поведінка [PERSON] правомірною чи неправомірною залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватись у кожній справі окремо, зважаючи на конкретні обставини справи. В даному випадку може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки, коли вона необґрунтовано зволікає з наданням відповіді на звернення орендаря про поновлення строку дії оренди земельної ділянки, який скористувався своїм переважним правом для цього, або навпаки надає відповідь, в якій висуває неконкретні вимоги, на виконання яких при цьому не надає іншій стороні розумного терміну в межах визначених законодавством строків. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed