Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що він є власником транспортного засобу марки Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , та який він передав у користування відповідачу [PERSON] , надавши при цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 25.06.2019 року, відповідач, користуючись вищевказаним транспортним засобом, став учасником дорожньо-транспортної пригоди по вулиці Науковій у місті Львові, за наслідками якої на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, а матеріали направлено для розгляду до Пустомитівського районного суду Львівської області. Внаслідок ДТП 25.06.2019 року належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження, а відшкодовувати позивачу заподіяну шкоду в добровільному порядку відповідач відмовляється. Відповідно до Звіту №1108/19 про оцінку автомобіля від 08.07.2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля внаслідок пошкодження під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 141513,23 грн., що дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] складає 45002,77 грн. Як зазначається позивачем, відшкодуванню підлягає різниця між ринковою вартістю автомобіля та ринковою вартістю пошкодженого автомобіля, тобто 96510,46 грн. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача вартість проведеної оцінки транспортного засобу в розмірі 2000,00 грн. та вартість послуг евакуатора в розмірі 1400,00 грн. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. яка виражається у душевних стражданнях, постійній тривозі, напруженості та дратівливості, порушенні привичного способу його життя, що спровоковані самою ДТП і заподіяною шкодою, насмішками з боку відповідача та його близьких родичів, які твердять, що [PERSON] уникне відповідальності за скоєне, оскільки мають впливові зв`язки у м.Львові. Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність складу цивільного правопорушення, тобто, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача. Вказує, що справа щодо притягнення його до адміністративної відповідальності по ст..124 КУпАП станом на момент подання відзиву розглядається Пустомитівським районним судом Львівської області, а до матеріалів справи ним долучено висновок експертного авто технічного дослідження Науково-дослідного інституту судових експертиз та права №394/19 від 07.08.2019 року відповідно до п.11.1 якого причиною настання даної ДТП стали дії водія [PERSON] , який не переконався в безпеці виконання маневру, не дав дорогу автомобілю Skoda, який завершував рух через перехрестя, і своїми вольовими діями створив для водія автомобіля Skoda [PERSON] небезпеку для руху на такій віддалі, коли останній вже не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав повністю та просив такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином неодноразово повідомлявся про дату, час та місце проведення такого, зокрема в судовому засіданні 03.12.2021 року відповідач частково визнав позов в розмірі відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 40000,00 грн. та відшкодування розміру оплати за послуги евакуатора, однак в іншій частині позову заперечив щодо задоволення такого, оскільки жодних документів він не підписував та експертиза щодо визначення розміру відшкодування була проведена неправильно, такому було надано час для підготовки клопотання в письмовому вигляді та відкладено судове засідання на 17.12.2021 року, в яке відповідач не з`явився, від представника такого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судове засідання 16.02.2022 року відповідач та його представник повторно не з`явились, від представника [PERSON] - адвоката Остапіва Р.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в розгляді кримінальної справи. Суд не бере до уваги подане клопотання та вважає за можливе проводити розгляд справи в даному судовому засіданні, оскільки відповідачу в судовому засіданні 03.12.2021 року надавався час на подання письмового клопотання про заперечення суми відшкодування, яку він не визнає, однак протягом більш, ніж двох місяців до суду такого заперечення не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст..79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 25.06.2019 року о 11 год. 30 хв. в м.Львові, вул.Наукова, 35А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся під час керування автомобілем, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при проїзді регульованого перехрестя на червоний сигнал світлофора у визначеному дорожньою розміткою місці, продовжив рух, не надав перевагу в русі автомобілю «Форд Фюжн», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по перехрещу вальній дорозі на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним автомобілем та в подальшому зіткнення автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] з автомобілем «Тойота Корола», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.12.2020 року провадження у справі №450/2418/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Суд зазначає, що закриття провадження про притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності є нереабілітуючою підставою. Окрім цього, з мотивувальної частини вищевказаної постанови вбачається, що згідно з наявного в матеріалах справи висновку експерта №4298 судово-автотехнічної експертизи від 23.04.2020 року вбачається, що при заданих вихідних даних, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є виїзд автомобіля «Шкода Фабіа», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] на перехрестя вул.Наукової (ТЦ «Вам») на заборонний сигнал світлофора (2Н), по напрямку руху до вул.Кульпарківської. Окрім цього, згідно висновку №394/19 експертного авто технічного дослідження від 07.08.2019 року вбачається, що в даній дорожній ситуації дії водія [PERSON] не відповідали пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Львівського апеляційного суду від 13.04.2021 року постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.12.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №234/16272/15-ц, зазначено, що з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішенням від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», рішення від 28.10.1999 у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії») існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги покликання відповідача щодо відсутності його вини з посиланням на висновок №394/19 експертного авто технічного дослідження від 07.08.2019 року, оскільки такий брався до уваги при ухваленні постанов Пустомитівським районним судом Львівської області та Львівським апеляційним судом щодо наявності вини відповідача. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим ТСЦ 0741 26.10.2017 року. Відповідно до звіту № 1108/19 про оцінку автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , від 08.07.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 141513,23 грн. Ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] складає 141513,23 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] складає 45002,77 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частинами 2 - 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Отже, за змістом ст. 1187 ЦК України суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4 ст. 1187 ЦК України. При цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] на час скоєння ДТП керував належним [PERSON] автомобілем «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] та завдав механічних пошкоджень такому. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки шкода, завдана автомобілю «Skoda Fabia» державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] спричинена з вини відповідача [PERSON] , розмір шкоди, завданої відповідачем позивачу доведено таким належними та допустимими доказами то вона має бути відшкодована відповідачем в розмірі 96510,46 грн. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 986,70 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 2000,00 гривень. Щодо заявленої позивачем вимоги щодо оплати послуг евакуатора, слід зазначити, що як вбачається з долученої копії товарного чеку від 25.06.2019 року позивачем сплачено Фізичній особі - підприємцю за перевезення евакуатором автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] з вулиці Наукової у Великий Любін (вул.Липова) 1400,00 грн., відтак стягнення з відповідача на користь позивача коштів за такі послуги підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення з огляду на наступне. Враховуючи характер дій відповідача, обставини заподіяння шкоди, те, що негативні наслідки аварії призвели до порушення звичного укладу його життя, з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди до моменту винесення рішення відповідач не вчинив жодних дій на відшкодування завданої шкоди, відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт спричинення йому відповідачем моральної шкоди та, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості суд приходить до переконання про стягнення із відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості.

Outcome: approved