Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що протягом семи останніх років на нього надходять від відповідача заяви наклепницького характеру до Грицівської ОТГ, відділів поліції, а також на гарячу лінію 102 із проханням його покарати. Кожна заява відповідача була розглянута відповідними правоохоронними органами і по жодній заяві не було виявлено правопорушень з його боку. 23.07.2021 р. поліцією була проведена ще одна перевірка із залученням до опитування сусідів, оскільки відповідач висловив вкотре недовіру місцевій поліції Грицівської ОТГ, звинувативши її працівників у хабарництві, що є ще одним наклепом як на нього, так і на працівників поліції. 28.07.2021 він звернувся на електронну пошту зі скаргою до Шепетівської районної поліції з проханням про притягнення [PERSON] до відповідальності через завідомо неправдиві виклики поліції. Конфлікт із відповідачем розпочався у 2015 році щодо спільного користування громадською криницею та відповідач мстить йому за його дії щодо вирішення цього питання. Так, на нього були написані заяви, у якій відповідач звинуватив його у тому, що він нібито пошкодив загорожу її садиби, щодо начебто нелегальної вирубки лісу, що він начебто травмував відповідача, зачепивши її легковим автомобілем на виїзді з [ADDRESS] . Однак вказані випадки не підтвердилися. Працівники поліції до сьогоднішнього дня приїжджають на завідомо неправдиві виклики відповідача, тому, що той далі телефонує на гарячу лінію 102 і розповідає видумані історії про позивача, намагаючись його цим задіти та принизити. Візити поліції з претензіями до нього впливають на його малолітнього внука, який переживає за нього і неспокійно спить ночами, боїться проходити біля садиби відповідача та приїзду поліції тому, що неодноразово був свідком нецензурних лайок у 2018 році. У своїй останній заяві до поліції, відповідач стверджує, що позивач 29.06.2021, проїжджаючи на велосипеді, обізвав її нецензурною лайкою, що він категорично заперечує. Навпаки, саме відповідач без причини накинулася на нього і погрожувала дрючком тому, що їй здалось, що він їде велосипедом прямо на її гусенят. Крім видуманої нецензурної лайки, відповідач також стверджує, що позивач виготовляє та продає горілчані вироби. Протягом останніх семи років жодним працівником поліції не було виявлено горілчаних виробів у його оселі, в обсязі забороненому законом. Тому його не було за що притягати до відповідальності. Відповідач ніяк не може з цим змиритись і висловив недовіру працівникам місцевої поліції, які проводили перевірки та опитували свідків. Зі слів відповідача, "вся поліція куплена", що є ще одним доказом наклепу з боку відповідача, як на нього, так і на працівників поліції. Подібні заяви наклепницького та образливого характеру завдають шкоду його здоров`ю та здоров`ю його сім`ї. Внаслідок дій відповідача помітно погіршився стан його здоров`я, стан здоров`я його дружини [PERSON] та матері [PERSON] , яких відповідач також привселюдно обзивав та обзиває нецензурною лексикою. Зазначив, що інформація щодо нього була поширена відповідачем в присутності сусідів їхньої вулиці, зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, поширення окресленої інформації порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію На підставі вищевикладеного, просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] : що він виготовляє та розповсюджує алкогольні напої, «краде ліс», порушив правила дорожнього руху та зробив на неї наїзд, пошкодив їй паркан, зробив наїзд велосипедом на її гусенят та обізвав її нецензурною лайкою, а також у хабарництві. Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, що була вчинена неодноразовим наклепом протягом останніх семи років, в розмірі 10 000 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Так, протягом тривалого часу у сторін склалися неприязні відносини, хоча вони проживають по сусідству і є «кумами». Відповідач не заперечила, що неодноразово користуючись своїм правом, передбаченим ст. 40 Конституції України зверталася до селищної ради, працівників поліції місцевого та обласного рівня про вчинення позивачем протиправних дій, які в дійсності мали місце, конкретно щодо неї, вона чи її рідні були свідком цих подій, позивач сам визнавав при розмові з нею про свою причетність до цих фактів, акцентуючи увагу, «що йому нічого за це не буде». Як правило, відповіді носили характер формальних відписок та роз`яснення наявності цивільно-правових відносин, чи права оскарження рішення до суду. Просила врахувати, що коли особа звертається до правоохоронних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Враховуючи вищевикладене, просила у позові відмовити. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.09.2021 року позовна заява залишена без руху, оскільки судовий збір сплачено не в повному розмірі. 15.09.2021 до суду надійшла нова редакція позовної заяви з виправленими недоліками. Ухвалою суду від 16.09.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.10.2021, яке з поважних причин відкладено на 02.11.2021. 04.10.2021 до суду надійшов відзив на позов. Ухвалою суду від 02.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.12.2021, витребувані докази. 05.11.2021 та 09.11.2021 до суду надійшли витребувані докази з Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області. Для виклику свідків судове засідання відкладено на 24.01.2022, а за клопотанням представника позивача на 17.02.2022. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо захисту особистого немайнового права, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що сторони тривалий час перебувають у неприязних відносинах, проживають в смт. Гриців Шепетівського району та є сусідами. Починаючи з 2015 року, [PERSON] періодично звертається до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів з приводу неправомірних, на її думку, дій позивача. Такі звернення [PERSON] зареєстровані у Шепетівському ВП 15.10.2015, 15.04.2017, 10.08.2017, 02.07.2021. Так, 15.04.2017 [PERSON] у заяві вказала на те, що 13.04.2017 [PERSON] зачепив її своїм автомобілем. Згідно висновку інспектора СРПП Шепетівського ВП від 04.05.2017 перевіркою встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, обставини, викладені у заяві [PERSON] не підтвердилися. 10.08.2017 [PERSON] у заяві вказала на те, що 09.08.2017 [PERSON] ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Згідно висновку інспектора СРПП Шепетівського ВП від 19.08.2017 перевіркою встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, обставини, викладені у заяві [PERSON] не підтвердилися. 10.08.2017 [PERSON] у повідомленні на гарячу лінію Національної поліції України вказала, що працівники Шепетівського ВП неналежно розглядають її звернення щодо конфлікту з [PERSON] , а саме не притягують його до відповідальності. Згідно висновку заступника начальника Шепетівського ВП від 08.09.2017 перевіркою встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, обставини, викладені у заяві [PERSON] не підтвердилися, порушень законності в діях працівників Шепетівського ВП не виявлено. 30.06.2021 [PERSON] у заяві до Грицівського селищного голови вказала на те, що 29.06.2021 [PERSON] ображав її нецензурними словами, оскільки вона випасала гусенят біля своєї садиби та повідомила, що він незаконно продає горілчані вироби свого виробництва. Вказана заява була передана та зареєстрована у Шепетівському РУП 02.07.2021. Відповідно до довідки поліцейського Шепетівського РУП Слаби С. від 13.07.2021 обставини, викладені у заяві [PERSON] не підтвердилися, з [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру. Звернення відповідача від 15.10.2015 у Шепетівському РУП ГУНП в Хмельницькій області не збереглися. 4.Норми права, які застосував суд. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У ст.\~201\~ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст.\~297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідні роз`яснення містяться і в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Суд, проаналізувавши зміст звернень відповідача до правоохоронних органів, зазначеної в них інформації, дійшов висновку, що у випадку подання відповідачем заяв від 15.04.2017, 10.08.2017, 02.07.2021 мала місце реалізація [PERSON] її конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є дружиною позивача, з [PERSON] вони тривалий час конфліктують, оскільки відповідачка звинувачує їх у продажі горілки, наїзду на неї та гусей, крадіжці лісу, пошкодження паркану, хабарництві. [PERSON] постійно викликає поліцію та провокує їх сім`ю. Знає, що цю інформацію відповідачка поширювала в селі для сусідів, зокрема, для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що проживає по сусідству зі сторонами, які тривалий час конфліктують щодо користування громадською криницею, до [PERSON] часто викликається поліція. Особисто їй [PERSON] не повідомляла про те, що [PERSON] продає горілку чи краде ліс. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є чоловіком відповідачки та не вона, а він особисто у 2014-2016 році, більш точної дати не пам`ятає, телефонував до лісника, який викликав поліцію щодо незаконної крадіжки лісу [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що сторони тривалий час конфліктують, [PERSON] звертається до компетентних органів щодо неправомірних дій [PERSON] , в т.ч. і щодо продажу горілки, яку у [PERSON] купували їх родичі. Отже, вказані свідки не повідомили суду про конкретні факти розповсюдження [PERSON] інформації, яку позивач просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації. Вони не зазначили дату, час, місце та конкретне коло осіб, яким відповідач повідомляла цю інформацію. Особисто їм [PERSON] вказану інформацію не повідомляла. Відповідно до ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Оскільки \~ свідки\~ \~ [PERSON] ,\~ \~ [PERSON] ,\~ \~на \~ яких\~ \~посилається \~ позивач\~ \~та \~ свідок\~ [PERSON] \~судом допитані\~не були,\~а свідки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~обставини поширення\~недостовірної інформації\~ [PERSON] \~особисто для\~них не\~підтвердили,\~то показання\~ [PERSON] \~з чужих\~слів не\~може бути\~допустимим доказом\~факту чи\~обставин розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Свідок [PERSON] в суді повідомила, що перебуває у неприязних відносинах з [PERSON] , будучи на своєму подвір`ї чула, як [PERSON] комусь по телефону казала, що [PERSON] краде ліс, також чула, як [PERSON] розповідала іншій особі на прізвище [PERSON] , що [PERSON] зачепив її автомобілем, також чула, як [PERSON] на вулиці кричала, що [PERSON] дає хабарі поліції. Особисто їй [PERSON] вказану інформацію не повідомляла, оскільки вони не спілкуються. З огляду на те, що свідок [PERSON] перебуває у неприязних відносинах з [PERSON] та конкретно не вказала дату, час, місце поширення спірної інформації та конкретну особу (осіб), якій відповідач повідомляла цю інформацію, її показання суд оцінює критично та до уваги не бере. Таким чином,\~позивач належними\~і допустимими\~доказами не\~довів факту\~розповсюдження відповідачем\~відомостей,\~фактичних тверджень,\~які б\~суд мав\~би можливість\~визнати поширенням\~про позивача\~недостовірної інформації,\~що порушує\~особисті немайнові\~права і\~підлягає спростуванню. Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed