Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, позивачем було взято малолітнього [PERSON] як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах. Його державну реєстрацію було проведено у відповідності до ст. 126 СК України. До Служби надійшов лист КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району м. Києва проте, що під нагляд цього медичного закладу поступила новонароджена дитина [PERSON] , народжена передчасно. При цьому, вказано, що матір дитини [PERSON] систематично вживала наркотичні засоби, санітарно-гігієнічні умови за вказаною адресою незадовільні, дитина не забезпечена індивідуальним ліжечком. В подальшому, дитина поступила до лікарні та було з`ясовано, що батько залишив дитину без нагляду в зачиненій кімнаті, у зв`язку з чим, бабуся викликала поліцію та швидку допомогу. Працівники служби передали малолітнього [PERSON] до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького. З огляду на вказані обставини, позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з них аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з дати подання позову і до досягнення повноліття. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 22.07.2021 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 10.02.2022 постановлено підготовче провадження у цивільній справі закрити, розпочато судовий розгляд справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Зазначила, що відповідачі навіть не відвідували дитину у дитячому будинку. Відповідачі у справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надіслала, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. В зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Підставою для запису відомостей про батька була спільна заява батьків про визнання батьківства. Згідно з листом КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району м. Києва, під нагляд цього медичного закладу поступила новонароджена дитина [PERSON] , народжена передчасно. При цьому, вказано, що матір дитини [PERSON] систематично вживала наркотичні засоби, санітарно-гігієнічні умови за вказаною адресою незадовільні, дитина не забезпечена індивідуальним ліжечком. У зв`язку з чим, ситуація потребує соціального супроводження. Матеріали справи містять декілька актів обстеження умов проживання дитини від 06.09.2021, 09.09.2021, 15.09.2021 ситуація в родині складана, матір залишає домівку, дитиною займається батько, який веде себе агресивно. [PERSON] станом на 05.10.2021 двічі притягалась до адміністративної відповідальності за скоєння дрібного викрадення майна, також на неї було складено адмінпротоколи за вживання алкоголю та паління тютюнових виробів в громадських місцях. Відповідно до висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 08/10/2021, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] Відтак, можна дійти висновку, що відповідачі самоусунулись від виконання батьківських обов`язків та не піклувались належним чином за дитиною, що призвело до потрапляння дитини в лікарню. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі ухиляються від належного виконання своїх батьківських обов`язків. Ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі вихованням сина не займаються, необхідних умов для розвитку дитини не надають, долею та здоров`ям сина не цікавляться, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, тим самим свідомо нехтують своїми обов`язками. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з останніми змінами), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. В судовому засіданні наданими позивачем документами достеменно встановлено, що відповідачі, маючи об`єктивну можливість брати участь у вихованні своєї дитини, не виконують своїх батьківських обов`язків. На спростування доказів позивача відповідачами, не надано жодного доказу. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до сина з боку батьків, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З огляду на вказані положення матеріального права, суд вважає за доцільне та достатнім стягнути з відповідачів на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, або того закладу чи особи, де перебуватиме [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного, починаючи з 20.10.2021 і до досягнення повноліття. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, з кожного з відповідачів в дохід держави слід стягнути 1816,00 гривень судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову. На підставі статей 7, 19, 164, 165, 166, 167, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved