Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

02 грудня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Жовтоводська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що вони на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2018 року є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідачі фактично зареєстровані у вищевказаній квартирі, але не проживають та не з`являються там з 2015 року, комунальні платежі не сплачують, зв`язок з позивачами не підтримують, листи чи будь-яка кореспонденція їм не приходить. На даний час місце проживання відповідачів позивачам не відомо. Таким чином, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, проте продовжують перебувати на реєстраційному обліку, зніматися з реєстрації в добровільному порядку не бажають, хоча обіцяли, чим порушують законне право позивачів користуватися та розпоряджатися квартирою. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 13.12.2021 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачі [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін від позивачів до суду не надійшло. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у їх відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідачі не подали. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог Жовтоводська міська рада, про розгляд справи повідомлена належним чином. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін від представника третьої особи до суду не надійшло. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачі про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не скористались своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 25.01.2018 року. /а.с.24/ Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/1-3396 від 12 листопада 2021 року, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади, в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі у справі - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . /а.с.23 Відповідно до акту про непроживання осіб, посвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають з 2010 року. З часу реєстрації і по день розгляду справи відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні, не користуються ним, як житловою площею, витрати на утриманню квартири не несуть, комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавляться, ніякого майна відповідачів у квартирі немає. Фактично їх реєстрація за даною адресою має формальний характер. На даний час реєстрація відповідачів створює перешкоди у користуванні належною позивачам квартирою, оскільки останні позбавлені можливості реалізувати свої права власника в повній мірі. У зв`язку з цим, позивачі змушені звернутися до суду та просять визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Позивачі, ставлячи питання про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] ,посилаються на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають, а їх реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. Оскільки відповідачі не проживають і не користуються даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявили наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивачі та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідачів на користь позивачів необхідно стягнути судові витрати у розмірі по 454 грн. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved