Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Зарічненського відділу Державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування заборони відчуження нерухомого майна, внесеної до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7854467, зареєстрованої 04.09.2008 року за № 7854467, реєстратором Зарічненська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АН001990, 01.12.2003, Зарічненський районний відділ ДВС, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, Рівненська обл., Зарічненський район, с. Морочне, щодо власника [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на праві особистої приватної власності має земельну ділянку з кадастровим номером 5622283200:09:000:0245, площею 1,2478 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Морочненськеої сілсьької ради Зарічненського району Рівненської області. Вказує, що на даний час позбавлений можливості розпоряджатися на власний розсуд належною йому земельною ділянкою, у зв`язку з забороною її відчуження, що порушує його права як власника щодо вільного володіння, користування, розпорядження належним йому майном. При цьому також зазначає, що документи про підстави обтяження у нього відсутні. Із запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що підстава обтяження - постанова, АН001990 від 01.12.2003 р., Зарічненський райвідділ ДВС. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача Зарічненського відділу Державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04.09.2008 року Зарічненською районною державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови АН001990 від 01.12.2003 року Зарічненського райвідділу ДВС внесено запис про заборону відчуження, арешт, реєстраційний номер обтяження 7854467, щодо невизначеного майна, всього майна, на території с. Морочне Зарічненського району Рівненської області, власником якого є [PERSON] . Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 1-16\\83 від 02.02.2022 року вбачається, що дію Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна припинено. Документи по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого майна та відповідні Реєстри за 2008 рік передані до Рівненського обласного державного нотаріального архіву. Надати відомості про підстави внесення в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна неможливо. З інформації Зарічненського відділу Державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 13379 від 17.12.2021 року вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження будь-які відомості щодо накладення арешту на майно боржника [PERSON] згідно до постанови № АН001990 від 01.12.2003 року відсутні. Таким чином доказів того, яке саме зобов`язання [PERSON] стало підставою для внесення зазначених відомостей про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказаний житловий будинок сторонами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-РВ № 012180 від 12.07.2001 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.10.2021 року позивачу на праві власності належить земель на ділянка з кадастровим номером 5622283200:09:000:0245, площею 1,2478 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Морочненськеої сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Із відомостей з Державного реєстру іпотек вбачається, що у ньому відсутні відомості щодо зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно до ч. 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Згідно до п.п.5.1 п. 5 Гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерстваюстиції Українивід 22лютого 2012року за№ 296/5 нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10 червня 1999 року за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3425-XII, накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів про підстави накладення арешту 01.12.2003 року на все нерухоме майно позивача, наявність невиконаних ним зобов`язань, відсутні виконавчі провадження в яких позивач є боржником, суд дійшов висновку, що заборона на відчуження нерухомого майна, яке належить позивачеві, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює користування та розпоряджання на власний розсуд належним йому нерухомим майном, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати позивач просив залишити за ним.

Outcome: approved