Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

13.01.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Просила покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 27 жовтня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбно-сімейно відносини припинили. Дитина залишилася проживати з матір`ю. На даний час [PERSON] доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку та не має змоги працювати. Відповідач добровільно не надає коштів на її утримання. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат, позивачка не має. Позивачка вважає, відповідач має можливість сплачувати аліменти на дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці, працює, інших стягнень по виконавчих документах, крім стягнень з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, не має. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надходило. 23.01.2022 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що вважає вимоги позивачки безпідставними та необґрунтованими, так як [PERSON] добровільно відмовилася від спільного проживання, не бажаючи залишати своїх батьків. Відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини оскільки його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. [PERSON] вказує також, що він підтримує своїх батьків, оскільки батько є пенсіонером, а мати має групу інвалідності та знаходиться на обліку в онкодиспансері. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Шевченківським районним у місті Полтава відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області. Цей факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.10.2018 року (а.с.6). Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.10.2021 року Зіньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №78 (а.с.7). Сторони визнали, що позивач [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] , де фактично проживає разом з малолітньою дочкою [PERSON] , відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживає окремо. З огляду на наведене, суд вважає, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, позивачем [PERSON] , знаходиться на її утриманні. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач працює та отримує заробітну плату. Доказів стосовно того, що батьки відповідача перебувають на його утриманні [PERSON] не надав. Жодних доказів, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини до суду не подано. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в добровільному порядку не надає. Згідно ч.2,3 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених\~пунктами 2\~і\~4 статті 83,\~статтями 85,\~87\~і\~89\~цього Кодексу. Згідно ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Право дружини на утримання, передбачене\~статтею 84\~цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.\~ Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до положень ст.182, ст.183 СК України, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров`я, працездатний, працює, має одну дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якої судовим наказом з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N3 від 15.05.2006 року, максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням матеріального становища сторін, при визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що відповідач працює, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому у суду є всі підстави для повного задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, починаючи з 13 січня 2022 року. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача, становить 50 % заробітної плати (1/4 + 1/4), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Згідно\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст.\~4,\~5 Закону України «Про судовий збір»\~підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved