Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

03 грудня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. 14 березня 2021 року надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позовні вимоги викладені таким чином: -визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права [PERSON] інформацію: « [PERSON] воровка, аферистка», яку розповсюджував відповідач 06 жовтня 2019 року на загальних зборах співвласників ОСББ «Іскровська 24» (протокол №8) які відбувалися на прибудинковій території другого під`їзду будинку [ADDRESS] , а також серед мешканців будинку [ADDRESS] , про що 20 жовтня 2019 року складений акт комісією ОСББ «Іскровська 24», -зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно неї недостовірну інформацію « [PERSON] воровка, аферистка» шляхом озвучення відповідачем на найближчих зборах ОСББ «Іскровська 24», які відбудуться за адресою [ADDRESS] на прибудинковій території після набрання законної сили рішенням суду у даній справі наступного тексту спростування: « [PERSON] , [PERSON] , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме про те, що вона є воровкою, аферисткою». Позивач посилається на те, що вона займає посаду голови правління ОСББ «Іскровська 24», відповідач на загальних зборах у присутності мешканців будинку висловлював на її адресу образливі слова, такі як «бере откати», «ворує», «аферистка», «воровка». Крім того відповідач відвідував квартири деяких мешканців будинку, де розповідав, що вона всіх обкрадає і її треба усунути з посади голови ОСББ. Тому позивач вважає, що діями відповідача серед мешканців будинку розповсюджена стосовно неї неправдива інформація, чим порушені її немайнові права. Згідно поданого відзиву [PERSON] позовні вимоги не визнає, посилається на те, що він висловлював критичні зауваження стосовно дій [PERSON] , яка є головою ОСББ , тобто в певному роді публічною особою, яка потенційно може зазнавати гострої та сильної громадської критики з приводу виконання своїх функцій. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що [PERSON] у розмовах з іншими мешканцями будинку неодноразово звинувачував її в тому, що вона «аферистка» і нібито краде кошти, що належать ОСББ, і витрачає на власні потреби. Незалежною аудиторською перевіркою в її діяльності не було виявлено порушень. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що лише висловлював критичні зауваження щодо роботи позивача і вимагав надати для ознайомлення бухгалтерські документи. При цьому ним не вживалося таких слів, як «крадійка», «аферистка». Він лише хотів реалізувати своє право на отримання інформації щодо діяльності ОСББ, а позивач безпідставно відмовляла у наданні такої інформації. Матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] є керівником (головою) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Іскровська 24». Відповідач [PERSON] є мешканцем будинку [ADDRESS] , між ним та позивачем [PERSON] склалася конфліктна ситуація, що стосується виконання позивачем обов`язків голови ОСББ. Відповідач неодноразово висловлював недовіру [PERSON] , намагався отримати інформацію щодо використання коштів об`єднання, зокрема при здійсненні ремонту даху, виплаті заробітної плати працівникам ОСББ, у тому числі самій [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і показаннями свідків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є членом правління ОСББ «Іскровська 24» з 2015 року. У неї немає неприязні до [PERSON] , вона з усіма у гарних стосунках. 06 жовтня 2019 року на чергових зборах мешканців будинку оголошувалися результати аудиторської перевірки, [PERSON] у її присутності розмовляв з іншими мешканцями будинку при цьому називав [PERSON] «воровкою» та «аферисткою», вона це особисто чула, знаходячись поряд. Свідок [PERSON] , який також є членом правління ОСББ, у судовому засіданні пояснив, що у нього з [PERSON] неприязні стосунки, він на зборах мешканців будинку чув від [PERSON] образливі слова на адресу [PERSON] , [PERSON] говорив дуже голосно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він був присутній на зборах мешканців будинку і стверджує, що [PERSON] нікого не ображав і не говорив нічого поганого. У 2018 році ОСББ був проведений ремонт шиферної покрівлі і на його думку обсяги робіт завищені. Він особисто вважає, що [PERSON] та члени правління ОСББ занадто «вільно» розпоряджаються грошовими коштами мешканців будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на її думку [PERSON] неналежно виконує обов`язки голови ОСББ. У будинку, нічого не робиться, загальні збори не призначаються. Деякі мешканці будинку бажають, щоб головою ОСББ став [PERSON] . На загальних зборах ніяких образ з боку [PERSON] не було, мешканці будинку лише вимагали від [PERSON] звіт про витрачені кошти та зроблену роботу, просили ознайомитися з документами, [PERSON] на це реагувала неадекватно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона відвідує всі збори мешканців будинку, [PERSON] завжди поводить себе спокійно, у конфлікти не вступає. Вона не чула від [PERSON] образливих слів на адресу [PERSON] . На її думку є порушення у фінансовій діяльності ОСББ, гроші з мешканців збираються, але в будинку нічого не робиться. Тому частина мешканців будинку просила [PERSON] виставити свою кандидатуру на посаду голови ОСББ. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не говорив на зборах мешканців будинку образливих слів, натомість [PERSON] «що хоче, те і робить», нікому не звітує, документів не показує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працювала двірником у ОСББ, у неї з [PERSON] неприязні стосунки, оскільки він вважав, що вона погано працює. На зборах мешканців будинку [PERSON] сам нічого не говорив, а лише «нацьковував» інших проти [PERSON] . Свідок [PERSON] дружина відповідача у судовому засіданні пояснила, що її чоловік ніколи не говорив на зборах таких слів як «злодійка», «аферистка», «откати» тощо. Мешканці будинку лише цікавилися тим, куди ідуть гроші, які вони сплачують. [PERSON] тричі піднімала собі зарплату без відома загальних зборів. На зборах її чоловік не ображав [PERSON] , лише заявляв, що вона не надає всіх документів для ознайомлення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на його думку [PERSON] своїм позовом вирішила «заткнути рота» [PERSON] , тому що він ставить незручні запитання, на які вона не може відповісти. Він особисто знаходився за зборах поряд з [PERSON] і не чув від нього образливих слів на адресу позивача. Він працював сантехніком в ОСББ, [PERSON] не виплатила йому заробітну плату, тому він звернувся до суду з власним позовом. Кожний з допитаних свідків деякою мірою втягнутий у конфліктну ситуацію, що склалася між [PERSON] та [PERSON] та виражає своє особисте ставлення до [PERSON] та [PERSON] . З наданих свідками пояснень можна зробити висновок про те, що [PERSON] критично ставиться до виконання позивачем своїх обов`язків голови ОСББ, висловлював сумніви у тому, що кошти об`єднання використовуються за призначенням, вимагав надати для ознайомлення первинні бухгалтерські документи. Які саме конкретні слова вживав [PERSON] , висловлюючи свою думку стосовно діяльності позивача, достовірно встановити неможливо, оскільки пояснення свідків щодо цього різняться і кожний свідок є або членом правління ОСББ, або мешканцем будинку, якого не влаштовує робота позивача, і який хотів би бачити на посаді голови ОСББ [PERSON] . Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як визначено Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 569/5269/16-ц, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з висновком Верховного Суду, що зроблений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 380/951/17, оціночні судження, які не містять фактичних даних, не підлягають спростуванню. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. За змістом статті 201 Цивільного кодексу України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Положеннями статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. В рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Висловлювання [PERSON] на адресу позивача є оціночними судженнями, оскільки вони мають загальний характер, не містять інформації про вчинення позивачем конкретних злочинних дій, зводяться до власних припущень [PERSON] щодо наявності фінансових порушень у діяльності ОСББ, свідчать про недовіру до позивача як до посадової особи голови ОСББ. Незважаючи на те, що така недовіра, а також різкі висловлювання [PERSON] , можуть бути образливими для позивача, [PERSON] як особа, що обіймає керівну посаду в ОСББ, має бути готовою до можливого критичного сприйняття своєї діяльності з боку мешканців будинку. Зважаючи на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки поширена відносно позивача негативна інформація є оціночним судженням [PERSON] , та відповідає засадам демократичного суспільства щодо свободи вираження поглядів та переконань. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на сплату судового збору. \~Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Відповідачем понесені витрати на юридичну допомогу адвоката у розмірі 6000 грн, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт та розрахунком наданих адвокатських послуг (том 2, а.с.4-5). Стороною позивача не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката і не було доведено неспівмірності цих витрат. Тому зазначені витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у повному обсязі.

Outcome: dismissed