Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 18 червня 1994 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , на даний час заміжня та [PERSON] , [INFO] . Після одруження він із відповідачкою проживали в с.Ільпибоки, Дубенського району. На сьогодні відповідачка виїхала на сезонні заробітки за кордон та до сім`ї не повертається. З її слів він зрозумів, що в неї є інший чоловік, з яким вона будує відносини. Фактично з серпня 2021 року сторони проживають роздільно. Син [PERSON] проживає разом з позивачем. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей, позивач несе самостійно. Відповідачка ухиляється від покладеного на неї обов`язку щодо утримання дітей. Відповідачка офіційно не працює, проте постійно перебуває на роботах за кордоном, середньомісячний заробіток становить приблизно 12000 грн. Інших дітей у відповідачки немає, стягнення за виконавчими документами не проводяться. Тому позивач бажає, щоб відповідачка сплачувала аліменти у встановленому законом порядку. Позивач під час розгляду справи в суді позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суду пояснив, що [PERSON] виїхала на заробітки в Польщу в серпні 2021 року. З листопада 2021 року вона перебуває в Росії, де проживає з іншим чоловіком. З того часу, коли [PERSON] поїхала на заробітки, ні разу коштів для сім`ї не пересилала, неповнолітній дитині не допомагає матеріально. З дітьми [PERSON] спілкується по телефону, коштів не надає. Їхній син [PERSON] проживає з ним однією сім`єю, навчається в Демидівському ВПУ -25, отримує стипендію 500 грн. Син перебуває повністю на його утриманні. Відповідачка інших утриманців не має, по стану здоров`я працездатна. Відповідачка [PERSON] \~на розгляд\~справи не\~з`явилася,\~ хоча про час та місце його проведення була належним чином повідомлена судовою повісткою та на офіційному сайті веб-порталі судової влади. Причини неявки в судове засідання відповідачка суду не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подала. /а.с. 17, 21,23 /. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи те, що відповідачка у судове засідання не з`явилася та в силу того, що судовий розгляд здійснюється упродовж розумного строку, за наявної згоди позивача, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Згідно ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] /а.с.2/. Згідно довідки про склад сім`ї № 6/06-11 від 25.01.2022 року [PERSON] - син [PERSON] входить в склад його сім`ї. [PERSON] дружина також зареєстрована разом з ними в даному будинку, що по [ADDRESS] . /а.с.19/. Як зазначає позивач, [PERSON] перебуває на заробітках, додому не повертається, з її слів йому стало відомо, що в неї є інша сім`я. Матеріально дітям [PERSON] не допомагає. Статтею ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує \~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень позивача, відповідачка по стану здоров"я працездатна, офіційно не працює, отримує доходи від тимчасових заробітків. На утриманні інших утриманців не має. Обставин, які б звільняли відповідачку від обов`язку по утриманню свого неповнолітнього сина судом не встановлено. Позивач сам не може забезпечити належне матеріальне становище неповнолітнього сина, який навчається у Вищому професійному училищі № 25 смт.Демидівка, ІІІ-го рівня атестації, ліцензія № 285191, серія АЕ. Форма навчання денна, державна. Дата закінчення училища - 30.06.2024 року. /а.с.5/. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають до задоволення. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідачки підлягає стягненню на користь держави 908 грн. судового збору, у зв`язку з тим, що позивач згідно ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду по даній категорії справи. Відповідно до ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved