Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить\~визнати негативною, недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, що поширила [PERSON] про [PERSON] на конкурсі на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради, зобов`язати відповідачку спростувати поширену відносно неї негативну та недостовірну інформацію шляхом публікації в засобах масової інформації протягом 10-ти днів з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили наступного тексту спростування: «18.06.2021 при проведенні конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради мною, [PERSON] , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що в її діях були порушення академічної доброчесності», а також стягнути з відповідачки на її користь понесені судові витрати. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 18.06.2021 при проведенні конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради в присутності інших осіб, що проходили конкурс, та членів конкурсної комісії [PERSON] , будучи заступником директора з науково-методичної роботи Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради, безпідставно та необгрунтовано звинуватила її у порушення академічної доброчесності, поширювала недостовірну інформацію, своїми висловлюваннями про неї знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну соціальну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] трудових обов`язків, тим самим порушила її права на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Відеозапис проведення конкурсу та неправомірних дій [PERSON] знаходиться на YouTube каналі Долинської міської ради у вкладці «Відео» за веб-посиланням [INFO] у вільному доступі. Відповідачка, будучи присутньою при проведенні конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради, після презентації [PERSON] (як учасника конкурсного відбору), як і інші присутні, мала право задавати запитання учасникам щодо програми діяльності та презентації (про що була попереджена членом конкурсної комісії). Проте, замість запитань вона почала висловлювати фактичні твердження про порушення академічної доброчесності [PERSON] , а саме: «Якщо йдеться про академічну доброчесність, то до Вас, як до члена нашого колективу чи доброчесним було, не розмовляючи з колективом, який Ви хочете очолити, все-таки подати заяву в останній чи передостанній день, не зробивши збори колективу? Я вважаю, що це недоброчесність не тільки педагогічна, а й людська, моральна, ну якось так, моральне обличчя кожної людини дозволяє це яка повинна очолити колектив, адже йдеться про академічну». Поняття академічної доброчесності закріплено в статті 42 Закону України «Про освіту» та визначається як сукупність етичних принципів та визначених законом правил, якими мають керуватися учасники освітнього процесу під час навчання, викладання та провадження наукової (творчої) діяльності з метою забезпечення довіри до результатів навчання та/або наукових (творчих) досягнень. Порушенням академічної доброчесності, згідно з ч. 4 ст. 42 цього ж Закону, вважається академічний плагіат - фабрикація, фальсифікація, списування, обман, хабарництво, необ`єктивне оцінювання, надання здобувачам освіти під час проходження ними оцінювання результатів навчання допомоги чи створення перешкод, не передбачених умовами та/або процедурами проходження такого оцінювання, вплив у будь-якій формі (прохання, умовляння, вказівка, погроза, примушування тощо) на педагогічного (науково- педагогічного) працівника з метою здійснення ним необ`єктивного оцінювання результатів навчання. [PERSON] у своєму виступі поширила недостовірну інформацію, неправдиво виклала інформацію про ніби-то порушення нею академічної доброчесності, вказавши на дії, які в розумінні ч. 4 ст. 42 Закону України «Про освіту» не є порушенням академічної доброчесності. Враховуючи, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі, таке висловлювання відповідачки відповідає вимогам юридичного складу правопорушення. В подальшому виступі [PERSON] своїми висловлюваннями про позивачку знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну соціальну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] трудових обов`язків, а саме зазначала: «Положення про академічну доброчесність ми розглядали на педраді, можливо Вас не було», допустила нічим не підтверджене припущення про її відсутність на педраді, що фактично, враховуючи місце та час висловлювання, зашкодило діловій репутації учасника конкурсу. Далі відповідачка сказала: « Я сьогодні від трудового колективу принесла листа до голови нашої комісії, хоча воно впливу немає, я це усвідомлюю і щодо нормативних документів, положення про академічну доброчесність, там усе є, що має бути і що вимагає доброчесність, і я сьогодні принесла лист, в якому є підписи всього трудового колективу, я хочу, щоб це всі знали, тому що у нас були збори трудового колективу, на якому були всі подоволені», (значення останнього слова позивачці невідомо, однак зазначено в цитаті для повноти відображення висловлювань відповідачки), продовження цитати: «і жодна людина не підтримала нашу вчительку, я зобов`язана сказати, як представник трудового колективу», чим знизила позитивну соціальну оцінку в очах членів конкурсної комісії, тим паче, безпідставно, виражаючи думку всього колективу ліцею, а також виразила неправдиві відомості про те, що жодна людина не підтримала [PERSON] , оскільки відповідачка не могла на момент висловлювання об`єктивно встановити даний факт. 08 жовтня 2021 року представник відповідачки - адвокат Гандзюк Т.О. подала відзив на\~позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати. Свою позицію мотивує тим, що на підставі рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 22.04.2021 № 307-9/2021 «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області» міська рада вирішила оголосити конкурс на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області з 28 квітня 2021 року. Рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 26.05.2021 № 433-10/2021 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області» до складу конкурсної комісії від трудового колективу закладу (з правом дорадчого голосу) увійшла заступник директора з навчально-виховної роботи Долинського ліцею «Інтелект» [PERSON] (відповідачка по справі). 18 червня 2021 року було проведено конкурс на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області. За рішенням комісії з проведення конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» переможцем став [PERSON] , з результатом 24,8 бали з 25. Ще одним конкурсантом була [PERSON] (позивачка у справі), яка вважає, що відповідачка під час проведення конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області безпідставно та необгрунтовано звинуватила її у порушенні академічної доброчесності, поширювала недостовірну інформацію, своїми висловлюваннями про позивача знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] своїх обов`язків, тим самим порушила права позивача на повагу до її честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з чим остання звернулася до суду за захистом своїх прав. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка надає єдиний доказ - DVD диск з відеозалисом виступу [PERSON] на конкурсі на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області та приходить до висновку, що: « [PERSON] у своєму виступі поширила недостовірну інформацію, неправдиво виклала інформацію про нібито порушення академічної доброчесності позивачкою, вказавши дії позивачки, які, в розумінні ч. 4 ст. 42 Закону України «Про освіту», не є порушенням академічної доброчесності» та надає оцінку висловлюванню відповідача як таким, що «відповідає вимогам юридичного складу правопорушення». З вказаними доводами погодитися не можна з огляду на таке. По-перше, висновок позивачки ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях, що зроблені на основі вирваних із контексту фраз. Право на власне тлумачення інформації чи певної події є виявом реалізації конституційного права на свободу думки, свободу слова та вільне вираження своїх поглядів та переконань. На відеозаписі чітко прослуховується, що відповідачка не говорила фразу: «Я вважаю, що це недоброчесність, не тільки педагогічна, а й людська, моральна, ну якось так моральне обличчя кожної людини дозволяє це яка повинна очолити колектив, адже йдеться про академічну...». Натомість, нею було сказано таке: «Я вважаю, що це доброчесність є не просто педагогічна, а й людська. Чи це доброчесно? Чи це правильно? Чи це морально? Ну якось так моральне обличчя кожної людини дозволяє це яка повинна очолити колектив, адже йдеться про академічну доброчесність» (запис з 148:08 по 148:26 хвилини). По-друге, у висловлюваннях відповідачки не вбачається поширення недостовірної інформації щодо позивачки, адже у ході конкурсного відбору, не порушуючи процедури його проведення, [PERSON] висловила свої міркування щодо презентації стратегії розвитку навчального закладу кандидата на посаду директора [PERSON] з приводу необхідності вжиття додаткових заходів щодо створення Кодексу академічної доброчесності. Відповідачка, наголошуючи, що на теперішній час у навчальному закладі наявні всі передбачені законом організаційні документи, що стосуються питання академічної доброчесності, висловила свою думку щодо доцільності зазначених у презентації дій. Таким чином, висловлені оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування Щодо доводів [PERSON] про те, що: «В подальшому [PERSON] своїми висловлюваннями про позивача знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну соціальну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків, а саме зазначала: «Положення про академічну доброчесність ми розглядали на педраді, можливо Вас не було», допустила нічим не підтверджене припущення про відсутність позивачки на педраді, що фактично, враховуючи місце та час висловлювання, зашкодило діловій репутації учасника конкурсу» наголосили на такому. Відповідачка вважає, що позивачка помилково зазначає, що між наслідком (негативним для позивача результат) «... знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну соціальну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків» та діями відповідачки: «В подальшому [PERSON] своїми висловлюваннями про ..., а саме: Положення про академічну доброчесність ми розглядали на педраді, можливо Вас не було» існує будь-який зв`язок. Щодо відсутності позивачки при обговоренні питання, що стосується академічної доброчесності, йде мова про те, що відповідачка висловила свої припущення (з відеозапису на хвилині 148:35 чітко прослуховується «можливо»), оскільки озвучені у стратегії розвитку [PERSON] плани були предметом обговорення на педагогічній раді. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних рис у процесі виконання трудових, службових, громадських та інших обов`язків. Пунктом 5.1. розділу 5 Положення про конкурс на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти Долинської міської ради передбачено, що уповноважений орган зобов`язаний організувати та забезпечити ознайомлення кандидатів із закладом загальної середньої освіти, його трудовим колективом та представниками органів громадського самоврядування такого закладу не пізніше п`яти робочих днів до початку проведення конкурсного відбору. На виконання зазначеного пункту Положення відбулася зустріч трудового колективу з кандидатом на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області [PERSON] . Відповідач зазначила, що: «Ви пішли з колективу. Ви пішли, покинули колектив» (відеозапис з 151:43 по 151:46 хвилину). При цьому, позивач не спростувала свою відсутність на зустрічі з трудовим колективом (про яку йдеться), оскільки вказала: «Я прекрасно чула, що відбувалося після того» (відеозапис з 151:47 по 151:49 хвилину). Отже, доводи позивача про «нічим не підтверджене припущення про відсутність позивачки на педраді» є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Щодо доводів позивачки про те, що відповідачка: «...своїми висловлюваннями про позивача знецінювала її моральні якості, знижувала її позитивну соціальну оцінку в очах учасників конкурсу та членів конкурсної комісії, поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків...», то не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позивачкою такої правової позиції. Наголосила, що протягом проведення конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано- Франківської області, [PERSON] жодного разу не висловлювалась щодо неналежного виконання трудових обов`язків [PERSON] як педагогічного працівника, не принижувала, чи будь-яким іншим чином впливала на позитивну оцінку кандидата ( [PERSON] ). Зазначене позивачкою сприймається критично з боку відповідачки, оскільки поширення свідомо неправдивих вигадок, а саме: «поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків...» є ніщо інше як спроба дискредитувати особу [PERSON] , яка у свою чергу користується авторитетом як серед здобувачів освіти, так і у вчительському та батьківському колективах. Серед іншого, не зрозумілою є позиція позивачки щодо «зниження її позитивної оцінки в очах учасників конкурсу», оскільки відеозапис, що долучений до матеріалів справи, підтверджує проведення публічної та відкритої презентації перспективного плану розвитку закладу загальної середньої освіти [PERSON] , а не інших учасників конкурсу, які, у свою чергу, були відсутні. Більше того, відповідно до п. 6.24 р.6 Положення, після завершення презентації, оцінювання кандидатів здійснюється кожним членом конкурсної комісії індивідуально, шляхом відкритого оголошення балів для кожного кандидата, які вносяться секретарем комісії до відомості про результати оцінювання презентації. За таких обставин, навіть якщо припустити, що доводи позивачки є обгрунтованими, яким чином така обставина має відношення до позовних вимог, є незрозумілим. Щодо доводів позивачки про те, що відповідачка «...безпідставно виражаючи думку всього колективу ліцею, а також виразила неправдиві відомості про те, що жодна людина не підтримала [PERSON] , оскільки відповідач не могла на момент висловлювання об`єктивно встановити даний факт», то слід наголосити, що [PERSON] як членкиня конкурсної комісії від трудового колективу закладу (з правом дорадчого голосу), яка обрана на загальних зборах трудового колективу, була наділена саме повноваженнями висловлювати думки та міркування трудового колективу ліцею, а також про очікування та наміри останнього, як і надавати будь-які інші відомості, в тому числі листи з думкою про конкурсантів на посаду директора Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради Івано-Франківської області. Отже, відповідачка, як представниця трудового колективу, діяла сумлінно, в межах наданих їй повноважень, висловила думку трудового колективу під час проведення зазначеного конкурсу. Крім того, позивачка мала можливість та скористалася наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на висловлення власної оцінки обставин під час проведення конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області, через незгоду із поширеними відповідачем судженнями, надавши їм власну оцінку. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає в себе дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Відповідно, вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору. З урахуванням наведених у відзиві норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наданих доказів, всі висловлювання та міркування, поставлені кандидату на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано- Франківської області [PERSON] , були власними судженнями та оцінкою, які є оціночними судженнями [PERSON] , що ґрунтуються на її особистому трактуванні отриманої з презентації інформації, а не твердженням. Відповідачем були поширені оціночні судження з урахуванням стилістики поширеної [PERSON] інформації, із застосованням мовних оборотів та відсутністю посилань на конкретні факти, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо певних обставин та подій (в цьому випадку щодо стратегії розвитку навчального закладу кандидата на посаду директора [PERSON] ), отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на припущеннях, власному трактуванні події, що не підтверджені належними та допустимими доказами та свідчить про відсутність підстав для задоволення останніх. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Рибак М.М. позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Додатково зазначила, що самі члени комісії сприйняли виступ [PERSON] як характеристику особи її довірительки, а не як з`ясування питань по презентації, що підтверджується з подальшої розмови під час конкурсу. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат Гандзюк Т.О. позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково вказала, що її довірителька як членкиня комісії від трудового колективу висловлювала свої судження, можливо і критичні, щодо програми кандидатки на посаду директора, у межах наданих їй повноважень. Крім того зазначила, що позивачка у свої позовних вимогах (прохальній частині) не зазначає, яку саме інформацію вона вважає недостовірною. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 жовтня 2021 року від представника відповідачки поступило клопотання про відкладення розгляду справи. 08 жовтня 2021 року представником відповідачки подано відзив на позов. 18 жовтня 2021 року та 19 жовтня 2021 року від представника позивачки надійшли відповідно клопотання про відкладення розгляду справи та про продовження строку підготовчого провадження. 20 жовтня 2021 року, 16 листопада 2021 року від представника відповідачки поступили клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 12 жовтня 2021 року, 12 листопада 2021 року, 17 листопада 2021, 16 грудня 2021 року, 20 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року від представника відповідача поступали клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, які ухвалами суду від 12.10.2021, 16.11.2021, 16.12.2021, 31.01.2022 задоволені. 01 лютого 2022 року від представника позивачки поступило клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 01.02.2022 задоволено. До закінчення судових дебатів, а саме в судовому засіданні 07.02.2022 представники сторін заявили про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Статутом Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради Івано-Франківської області, затвердженим рішенням Долинської міської ради від 25.02.2020 № 439-13/2020, визначені, у тому числі основні засади діяльності освітнього закладу, організації освітнього процесу, порядок забезпечення якості освіти (а.с. 59-75). Відповідно до р. 5 Статуту, управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами, здійснюють: засновник - Долинська міська рада, уповноважений орган Засновника - управління освіти Долинської міської ради, керівник закладу освіти, колегіальний орган управління закладу освіти - педагогічна рада, колегіальний орган громадського самоврядування, інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу освіти (п. 5.1). Керівництво закладом освіти здійснює директор, який призначається на посаду шляхом укладення строкового трудового договору (контракту) з уповноваженим органом Засновника за результатами конкурсного відбору строком на шість років на підставі рішення конкурсної комісії (п. 5.4, 5.5 Статуту). Положення про конкурс на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти Долинської міської ради, яке затверджено рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 28.05.2020 № 568-16/2020, визначає загальні засади проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти Долинської міської ради (а.с. 76, 77-83). Згідно з р. 3 вказаного Положення, для проведення конкурсу Засновник формує та затверджує конкурсну комісію чисельністю від 6 до 15 осіб, до складу якої на паритетних засадах входять представники засновника, територіального органу центрального органу виконавчої влади із забезпечення якості освіти, інститутів громадського суспільства (п. 3.1). У роботі конкурсної комісії з правом дорадчого голосу можуть брати участь представники органів громадського самоврядування даного закладу загальної середньої освіти (не більше 2-ох осіб) (п. 3.4.). Кандидатуру до участі у роботі конкурсної комісії з правом дорадчого голосу від трудового колективу обирають на загальних зборах трудового колективу та подають уповноваженому органу Засновника не пізніше 5 робочих днів після отримання інформаційного повідомлення (п. 3.5). На підставі рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 26.05.2021 № 433-10/2021 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області», до складу конкурсної комісії від трудового колективу закладу (з правом дорадчого голосу) увійшла заступник директора з навчально-виховної роботи Долинського ліцею «Інтелект» [PERSON] (відповідачка по справі) (а.с. 84-85). Як встановлено судом та не заперечується сторонами, [PERSON] була учасником конкурсного відбору на посаду директора Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради. Крім того, як позивачка, так і відповідачка, є працівниками даного навчального закладу. [PERSON] вважає, що своїм виступом на засіданні конкурсної комісії, відповідачка, як член комісії, представник навчального закладу з правом дорадчого голосу, розповсюдила щодо неї негативну, недостовірну та таку, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яку просить спростувати шляхом публікації в засобах масової інформації наступного тексту спростування: «18.06.2021 при проведенні конкурсу на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради мною, [PERSON] , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно [PERSON] , а саме те, що в її діях були порушення академічної доброчесності». На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала відеозапис з таким змістом (а.с. 17): Особа чоловічої статі: " [PERSON] колеги! Я би хотів, щоб по суті презентації, щоб ми задавали питання з повагою один до одного. Будь ласка". [PERSON] (02.52 год до 04.00 год): "Я би ще хотіла запитати таке. Якщо ідеться про академічну доброчесність, то до Вас, як до члена нашого колективу, чи доброчесно було, не розмовляючи з колективом, який ви хочете очолити, все-таки подати заяву в останній чи передостанній день, і ми не зробили збори трудового колективу? Я вважаю, що це доброчесність не просто педагогічна, а й людська. Чи це доброчесно, чи це правильно, морально? [PERSON] якось так, моральне обличчя кожної людини дозволяє це, яка повинна очолити колектив, адже ідеться про академічну доброчесність. І чому ви говорите, що у нас не має положення про академічну доброчесність, що ми не розглядали це на педраді? Можливо, Вас не було на педраді в той час? Я не можу це зрозуміти. Багато речей, якщо я іду в порівнянні, я кажу, що я це хочу змінити, я хочу це зробити, але ввести чогось, це нічого нового не має у цьому". [PERSON] : «Отже, я вам говорила про положення про академічну доброчесність, я говорила прийняти своєрідний кодекс доброчесності, збірничок, у якому було б записано, що таке доброчесність, як її дотримуватись, які санкції будуть у разі порушення цієї доброчесності. Це, по-перше. По-друге, ще раз відповідаю на питання, яке я вже озвучувала, коли зустрічалась з нашим колективом. Кожна людина згідно Конституції, згідно законів про освіту, так, яка має стаж педагогічної діяльності більше трьох років має право подавати документи на вакантну посаду директора навчального закладу. Якщо ви не знаєте, які умови там є, серед тих умов не має того, що я маю перед кимось озвучувати куди я іду, чи куди я не йду, і коли я маю подавати документи. Розумієте?" [PERSON] : «Ідеться про академічну доброчесність». [PERSON] : «Академічна доброчесність це зовсім інше питання. Я нікого не надурила, я ні в кого нічого не списала, я нічого не зробила, щоб суперечило отим пунктам про академічну доброчесність. [PERSON] (05.17 хв): "Я сьогодні від трудового колективу принесла сюди листа до голови нашої комісії, хоча воно впливу не має, я це усвідомлюю і щодо нормативних документів, положення про академічну доброчесність, там усе є , що має бути, і що вимагає доброчесність. І я сьогодні принесла листа, в якому є підписи всього трудового колективу. Я хочу, щоб це знали усі, тому що у нас були збори трудового колективу, в якому усі були подоволені, і жодна людина не підтримала нашу вчительку. Я це зобов язана сказати як представник трудового колективу, тому що я просила колектив, щоб мені сказали, якщо я тут є, я була у цікавій ситуації. Якщо усі за [PERSON] , то я про це повинна була сказати, якщо про [PERSON] , я сказала колективу, що я про це буду говорити. Я сьогодні це сказала". Представники сторін підтвердили, що при проведенні конкурсу відбувалась його пряма трнсляція на відповідному [PERSON] -каналі, відповідно повний його запис є у вільному доступі, за посиланням, зазначеним у позовній заяві. Будь-які інші докази сторонами (їх представниками) не подавалися. Спір між сторонами не врегульований. Оцінка суду: вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, відеозапис, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 22.04.2021 № 307-9/2021 "Про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради Івано-Франківської області" було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради Івано-Франківської області з 28 квітня 2021 року. На підставі рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 26.05.2021 № 433-10/2021 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області», до складу конкурсної комісії від трудового колективу закладу (з правом дорадчого голосу) увійшла заступник директора з навчально-виховної роботи Долинського ліцею «Інтелект» [PERSON] (відповідачка по справі). Однією з конкурсанток на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею "Інтелект"Долинської міської ради Івано-Франківської області була [PERSON] (позивачка по справі). Спір між сторонами виник з приводу того, що позивачка вважає, що під час проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора ліцею відповідачка поширила відносно неї негативну та недостовірну інформацію, проти чого остання заперечує, так як скористалась своїм правом задавати питання конкурсанту та представляти інтереси колективу, висловлювати його позицію при проведенні конкурсу, у зв`язку з чим, задаючи запитання позивачці з приводу її презентації, висловлювала оціночні судження. Даючи оцінку доводам сторін, суд вважає, що застосуванню підлягають такі вимоги законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Як вбачається з положень ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною 2 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст. 68 Конституції України). Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (ст. 201 ЦК України). Згідно зі ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. За змістом ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений\~главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Однак, втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Так, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. \~ \~ \~ \~ Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення в такому випадку позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. В даному випадку, [PERSON] виступала у присутності членів конкурсної комісії, засідання якої транслювалась у прямому ефірі та є у вільному доступі для передгляду, тому інформація, яку вона висловлювала, вважається поширеною невизначеному колу осіб. При цьому, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За змістом ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації чи іншим чином, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною, і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 758/14324/15-ц (провадження № 61-194/8св18), Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 569/5269/16-ц (провадження № 61-508св17). Таким чином, маючи намір звернутись до суду за захистом свого немайнового права на повагу до честі та гідності, визнанням інформації недостовірною, поміж іншого, необхідно визначити, чи можна перевірити висловлювання на предмет їх відповідності дійсності і спростування, а також чи не є суб`єктивне судження надмірним втручанням. У п. 41 рішення у справі «Ляшко проти України» (заява № 21040/02 від 10.08.2006)Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підгрунтя (рішення DEHAES GIJSELSv. BELGIUM, стор. 236, параграф 47). Суд при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131) (Страсбург, 08 липня 1986 року) зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Враховуючи вищезазначене, суд, даючи оцінку твердженням позивачки про те, що [PERSON] "... замість запитань почала висловлювати фактичні твердження про порушення академічної доброчесності [PERSON] ...", зазначає таке. Як вбачається з переглянутого відеозапису, відповідачка озвучила інформацію: "Я би ще хотіла запитати таке. Якщо ідеться про академічну доброчесність, то до Вас, як до члена нашого колективу, чи доброчесно було, не розмовляючи з колективом, який ви хочете очолити, все-таки подати заяву в останній чи передостанній день, і ми не зробили збори трудового колективу? Я вважаю, що це доброчесність не просто педагогічна, а й людська. Чи це доброчесно, чи це правильно, морально? Ну якось так, моральне обличчя кожної людини дозволяє це, яка повинна очолити колектив, адже ідеться про академічну доброчесність...". Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про освіту» визначено, що академічною доброчесністю є сукупність етичних принципів та визначених законом правил, якими мають керуватися учасники освітнього процесу під час навчання, викладання та провадження наукової (творчої) діяльності з метою забезпечення довіри до результатів навчання та, або наукових (творчих) досягнень. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про освіту», порушенням академічної доброчесності вважається: академічний плагіат - оприлюднення (частково або повністю) наукових (творчих) результатів, отриманих іншими особами, як результатів власного дослідження (творчості) та/або відтворення опублікованих текстів (оприлюднених творів мистецтва) інших авторів без зазначення авторства; самоплагіат - оприлюднення (частково або повністю) власних раніше опублікованих наукових результатів як нових наукових результатів; фабрикація - вигадування даних чи фактів, що використовуються в освітньому процесі або наукових дослідженнях; фальсифікація - відома зміна чи модифікація вже наявних даних, що стосуються освітнього процесу чи наукових досліджень; списування - виконання письмових робіт із залученням зовнішніх джерел інформації, крім дозволених для використання, зокрема під час оцінювання результатів навчання; обман - надання завідомо неправдивої інформації щодо власної освітньої (наукової, творчої) діяльності чи організації освітнього процесу; формами обману є, зокрема, академічний плагіат, самоплагіат, фабрикація, фальсифікація та списування; хабарництво - надання (отримання) учасником освітнього процесу чи пропозиція щодо надання (отримання) коштів, майна, послуг, пільг чи будь-яких інших благ матеріального або нематеріального характеру з метою отримання неправомірної переваги освітньому процесі; необ`єктивне оцінювання - свідоме завищення або заниження оцінки результатів навчання здобувачів освіти; надання здобувачам освіти під час проходження ними оцінювання результатів навчання допомоги чи створення перешкод, не передбачених умовами та/або процедурами проходження такого оцінювання; вплив у будь-якій формі (прохання, умовляння, вказівка, погроза, примушування тощо) на педагогічного (науково-педагогічного) працівника з метою здійснення ним необ`єктивного оцінювання результатів навчання. Вказані норми частково знайшли своє закріплення і в Статуті Долинського ліцею "Інтелект" Долинської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 59-75). Зважаючи на нормативне визначення педагогічної доброчесності, дій, які підпадають під поняття порушення такої доброчесності, враховуючи вищеописані висловлювання [PERSON] , не зазначалось, тому суд приходить до висновку, що такі висловлювання не містять ствердження про порушення позивачем академічної доброчесності, а лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації про таку згідно з власними суб`єктивними переконаннями відповідачки. Посилання позивачки на те, що [PERSON] звинуватила її у порушенні академічної доброчесності, не мають під собою жодних підстав, оскільки остання висловлювала свою думку стосовно цього поняття, використовуючи провокативну риторику, запитальну інтонацію та інші характерні для оціночних суджень мовно-стилістичні засоби. Тобто, висловлювання відповідачки є оціночним судженням, оскільки відображають її власні думки, особисте сприйняття поведінки [PERSON] по відношенню до колективу, інтереси якого представляла [PERSON] на конкурсі, і не можуть бути витлумачені як повідомлення конкретних фактів з життя (в тому числі професійного) позивачки. Право на власне тлумачення інформації чи певної події є виявом реалізації конституційного права на свободу думки, свободу слова та вільне вираження своїх поглядів та переконань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019року у справі № 545/3721/15-ц (провадження № 61-14641св18). Крім того, висловлювання звучало у питальній формі, відповідно [PERSON] відповіла на нього, що відповідає положенням ст. 277 ЦК України та ст. 30 Закону Украхїни "Про інформацію". Даючи оцінку висловлюванням [PERSON] : «... І чому ви говорите, що у нас не має положення про академічну доброчесність, що ми не розглядали це на педраді? Можливо, Вас не було на педраді в той час? Я не можу це зрозуміти…», на які позивачка вказує у змісті позовної заяви, як недостовірні, суд зазначає таке. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Як вбачається з п. 5.1 Розділу 5 Положення про конкурс на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти Долинської міської ради, уповноважений орган зобов`язаний організувати та забезпечити ознайомлення кандидатів із закладом загальної середньої освіти, його трудовим колективом та представниками органів громадського самоврядування такого закладу не пізніше п`яти робочих днів до початку проведення конкурсного відбору. Як встановлено у судовому засіданні, з метою виконання зазначеного пункту Положення на зборах трудового колективу, його члени бажали поспілкуватись з кандидатом на посаду директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області [PERSON] . З переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що на висловлювання відповідача про те, що «Ви пішли з колективу. Ви пішли, покинули колектив», позивач не заперечила факту про свою відсутність на зборах, хоча мала право на відповідь, натомість зазначила: «Я прекрасно чула, що відбувалося після того», своєю інтонацією підтверджуючи факт залишення зборів та невдоволення від того, що на них звучало, що спростовує її твердження про поширення відповідачкою недостовірної інформації у цій частині. Більше того, [PERSON] не стверджувала у категоричній формі про відсутність позивачки на зборах трудового колективу, а тільки висувала припущення, виражаючи їх у питальні формі з використанням слова «можливо», під яким мається на увазі припущення чогось та яке вказує на ймовірність події, а також свідчить про те, що має місце оціночне судження, а не фактичне твердження. Щодо висловлювань відповідачки: "Я сьогодні від трудового колективу принесла сюди листа до голови нашої комісії, хоча воно впливу не має, я це усвідомлюю і щодо нормативних документів, положення про академічну доброчесність, там усе є, що має бути, і що вимагає доброчесність. І я сьогодні принесла листа, в якому є підписи всього трудового колективу. Я хочу, щоб це знати усі, тому що у нас були збори трудового колективу, на якому усі були подоволені і жодна людина не підтримала нашого нашу вчительку», якими остання, на думку позивачкки, знизила її позитивну соціальну оцінку в очах членів конкурсної комісії, а також виразила неправдиві відомості про те, що жодна людина не підтримала [PERSON] , суд зазначає таке. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 26.05.2021 № 433-10/2021 «Про утворення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано-Франківської області» (а.с. 85-86), відповідачка [PERSON] увійшла до складу конкурсної комісії від трудового колективу закладу (з правом дорадчого голосу). Пунктом 3.1 Розділу 3 Положення встановлено, що для проведення конкурсу Засновник формує та затверджує конкурсну комісію чисельністю від 6 до 15 осіб, до складу якої на паритетних засадах входять представники: засновника (депутати відповідного представницького органу місцевого самоврядування (не більше однієї особи від однієї фракції чи групи); територіального органу центрального органу виконавчої влади із забезпечення якості освіти (державні службовці); інститутів громадянського суспільства (громадських об`єднань керівників закладів освіти, професійних об`єднань педагогічних працівників, районної (міської) профспілкової організації та інших громадських формувань, а також експертів, фахівців у сфері загальної середньої освіти тощо). Відповідно до п. 3.5 Розділу 3 Положення, кандидатуру до участі у роботі конкурсної комісії з правом дорадчого голосу від трудового колективу обирають на загальних зборах трудового колективу та подають уповноваженому органу Засновника не пізніше 5 робочих днів після отримання інформаційного повідомлення. Згідно з п. 3.8 Розділу 3 Положення, для включення до складу конкурсної комісії кандидатур, запропонованих громадським об`єднанням керівників закладів загальної середньої освіти, професійним об`єднанням педагогічних працівників, районною (міською) профспілковою організацією та іншими громадськими формуваннями, а також з правом, дорадчого голосу кандидатур, запропонованих трудовим колективом закладу, громадським об`єднанням батьків учнів (вихованців) закладу, головуючим на загальних зборах до уповноваженого органу Засновника письмово та електронною поштою подаються: супровідний лист у довільній формі із зазначенням однієї (двох) кандидатур, які рекомендуються для включення до складу конкурсної комісії; заява кандидата на включення до складу конкурсної комісії; копія протоколу засідання громадського об`єднання, профспілкової організації, загальних зборів трудового колективу; копія листка реєстрації із підписами членів трудового колективу, які брали участь у загальних зборах. Тобто відповідачка, як представник трудового колективу закладу, на посаду керівника якого претендувала позивачка, була уповноважена на підставі відповідного рішення загальними зборами трудового колективу висловлювати думку трудового колективу, тобто діяла в законних межах. При цьому, діючи від імені трудового колективу та виражаючи позицію останнього, [PERSON] жодного разу не висловлювалась щодо неналежного виконання трудових обов`язків [PERSON] як педагогічного працівника, не принижувала її чи будь-яким іншим чином не впливала на позитивну оцінку кандидата [PERSON] , що також спростовує твердження позивачки про те, що відповідачка поширювала неправдиву інформацію про неналежне виконання першою своїх трудових обов`язків, а тільки висловлювала думку колективу, зазначивши, що вона розуміє, що така не має значення, однак надає лист, який її уповноважили передати. Більше того, суд звертає увагу на те, що позивачка, претендуючи на посаду керівника закладу освіти та беручи участь у конкурсі, повинна була бути готовою до надмірної уваги та прискіпливого ставлення до своєї особи, оскільки претендування на таку посаду передбачає не тільки гарантії захисту її прав, а й додаткові правові обтяження, оскільки межа допустимої критики щодо керівника навчального закладу з боку трудового колективу, членів комісії, громадськості у даному випадку є значно ширшою, ніж до окремої пересічної особи. Також суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом та прохаючи визнати негативною, недостовірною та такою, що принижує часть, гідність і ділову репутацію, інформацію, що поширила відповідачка, позивачка не конкретизує, яку саме інформацію вона такою просить визнати, натомість просить спростувати поширену відносно неї негативну і недостовірну інформацію. При цьому у змісті спростування зазначає тільки про недостовірність та неправдивість відомостей про наявність у її діях порушення академічної доброчесності, з приводу чого суд дав оцінку вище. Спростування просить здійснити шляхом його публікації в засобах масової інформації, хоча спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а у разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення. Враховуючи вищевказане, у судовому засіданні не здобуто доказів поширення відповідачкою негативної та недостовірної інформації відносно позивачки, що порушує її особисті немайнові права, або завдає шкоди її особистим немайновим благам, чи перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що має для неї негативні наслідки. Висловлювання відповідачки містять тільки оціночні судження, які відповідно до вимог закону не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації слід відмовити повністю. При вирішенні питання про судові витрати, суд враховує, що представники обох сторін заявили про намір відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази про розмір понесених судових витрат. На підставі викладеного, ст. 3, 28, 34 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 23, 200, 201, 277, 297 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 76, 81, 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed