Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

14.08.2020 до Турківського районного суду Львівської області із Залізничного районного суду м.Львова надійшла за підсудністю справа № 462/1279/20 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.02.2011 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути заборгованість в розмірі 29 090,96 грн (24 162,05 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4928,91 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625), а також стягнути судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 21.08.2020 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 20.11.2020 у справі продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.12.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому частково заперечив проти позовних вимог. Посилається на те, що з ним банк не укладав договір і відповідно він не погоджував ніяких кредитних зобов`язань; він не отримував вказаного кредиту за платіжною карткою "Кредитка Універсальна" від 23.02.2011, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" від 23.02.2011. В розрахунку заборгованості за кредитним договором не відображено руху власних коштів, еквівалентних 1 200 євро, по картковому рахунку Золотої картки "Універсальна" [NUMBER] . Оскільки в нього були відсутні кошти на лікування, то він по вищевказаній Золотій картці "Універсальна" отримав кредит на загальну суму 17 000,00 грн., які частково погашав. Зазначена заборгованість за тілом кредиту у розрахунках заборгованості станом на 30.11.2019 та станом на 28.01.2020 не відповідає дійсності. Просить позов задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредита. 07.12.2020 відповідач подав зустрічний позов до АТ КБ "ПриватБанк", в якому просив позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, зустрічну позовну заяву задовольнити повністю та стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" в його користь майнову шкоду в розмірі 11 162,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 11 162,40 грн. Ухвалою суду від 08.12.2020 зустрічну позовну заяву відповідача прийнято до спільного розгляду і об`єднано в одне провадження з первісним позовом, відстрочено відповідачу сплату судового збору, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без (повідомлення) виклику сторін цивільної справи на розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 10.02.2021 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій банк заперечив доводи, викладені у відзиві. Відповідач за первісним позовом висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна", йому було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідач частково сплачував заборгованість за договором. 10.12.2015 відповідачу було перевипущено кредитну карту на " Універсальна Gold" за № [NUMBER] відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків - 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Надалі відповідачу було перевипущено кредитну картку на № [NUMBER] - 19.02.2018. Перевипуск карток підтверджується наявністю фото клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку та відповідач здійснив погашення заборгованості вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. 10.02.2021 представник позивача подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечив проти зустрічного позову, а також заяву, в якій просить застосувати до зустрічного позову відповідача [PERSON] вимоги ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України про пропуск строку позовної давності та відмовити у повному обсязі у задоволенні зустрічного позову. 18.02.2021 представник позивача АТ КБ\~"Приватбанк" подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. 01.04.2021 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на заяву про зменшення позовних вимог, в якому частково заперечив проти такої заяви. Посилається на те, що банк підробив розрахунок заборгованості. З банком договір не укладав і відповідно не погоджував ніяких кредитних зобов`язань. Представник банку вводить суд в оману, що в нього є заборгованість за договором №б/н від 23.02.2011 в розмірі 29 090,96 грн. (24\~162,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту). В дійсності заборгованість за тілом кредиту становить 15 000,00 грн. Просить позовну заяву задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредита в розмірі 15 000,00 грн. 15.04.2021 представник позивача АТ КБ "Приватбанк" подав відповідь на відзив, в якій банк заперечив доводи, викладені у відзиві. Зазначив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Крім того, відповідачем такий не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилось, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні. 23.02.2011 відповідач став клієнтом Банку. 10.12.2015 відповідачу було перевипущено кредитну карту на " Універсальна Gold" за № [NUMBER] відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків - 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Надалі відповідачу було перевипущено кредитну картку на № [NUMBER] - 19.02.2018. Перевипуск карток підтверджується наявністю фото клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку та відповідач здійснив погашення заборгованості вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. Перевипуск карти не є укладенням нового кредитного договору. Відповідач добровільно уклав з Банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні його можливості прочитати договір в момент підписання він не вказав. Відповідач при підписанні довідки про умови кредитування був ознайомлений з комісією. Оскільки під час списання чергового платежу по Миттєвій розстрочці відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Як вбачається з виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Просить уточнені позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 29.07.2021 здійснено перехід з розгляду справи за первісним позовом та зустрічною позовною заявою до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання. 09.08.2021 представник відповідача [PERSON] - адвокат Буняк Д.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення з нього заборгованості в сумі 29 090, 96 грн. - відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог. Зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском трьохрічного строку позовної давності, який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки до моменту пред`явлення позову, оскільки після закінчення строку дії платіжної картки боржник не продовжував нею користуватися та не отримував нової картки. Ухвалою суду від 22.09.2021 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 18.11.2021 зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" Гнатищак О.В., який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог підтримав повністю з підстав та мотивів, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Надав пояснення про те, що Банком надана виписка по рахунку, де відображено рух кредитних коштів, фотографія позичальника, Оскільки утворилася заборгованість, то звернулися до суду з позовом. Зазначив, що в межах кредитного ліміту можуть бути різні картки, але в межах одного договору. Дійсно кредитний ліміт відповідачу за кредитним договором становив 15 000,00 грн., але таким договором передбачено збільшення кредитного ліміту і таке мало місце. Витрати по кредиту перевищили 15 000,00 грн, і, якщо власних коштів немає, то списання проводиться за кредитні кошти. Використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку. Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав, що взяв кредит в розмірі 15 000,00 грн. Вказує на те, що відповідач міг мати певну суму коштів в іноземній валюті Євро, однак це вже відкривається валютний рахунок, а в даному випадку мова йде про рахунок відкритий в українській гривні. Просить позов задовольнити повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У судове засідання представник відповідача - [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 23.02.2011 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У зв`язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 29 090,96 грн., яка складається: 24 162,05 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4928,91 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 23.02.2011 та отримав кредитну картку "Універсальна" № [NUMBER] . 10.12.2015 відповідачу було перевипущено кредитну карту на картку "Універсальна Gold" за № [NUMBER] відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків - 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Надалі відповідачу було перевипущено кредитну картку на № [NUMBER] - 19.02.2018. Перевипуск карток підтверджується наявністю фото клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку. Як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 28.01.2021 складає 24 162,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, а також як вбачається з наданих позивачем розрахунків відповідач частково проводив повернення коштів за наданим кредитом. Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунків позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем 24 162,05 грн - заборгованість за тілом кредиту. При цьому, суд бере до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості станом на 28.01.2021 і вважає такий вірним. Відповідач власного розрахунку заборгованості не надав та не спростував наданий позивачем розрахунок належними та допустимими доказами. За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів такий розрахунок заборгованості. Доводи відповідача про те, що в дійсності заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту становить лише 15 000, 00 грн, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються розрахунком заборгованості наданим представником позивача, який має складові заборгованості та узгоджується з наданою позивачем випискою за кредитним договором. Окрім цього, з виписки по рахунку, яка надана відповідачем (Т.1 а.с.181) видно, що така видана зе період ли 01.10.2018 по 02.107.2019, тоді як вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача є станом на 28.01.2021. Згідно з випискою за договором №б/н станом на 05.06.2020, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , отримавши кредитну картку, використовував кредитні кошти, такі містять деталізований опис операцій, які проводились по картках № [NUMBER] ,№ [NUMBER] , № [NUMBER] , містять окремі транзакції по кожній, у тому числі зняття відповідачем грошових коштів з картки, поповнення картки, переказу грошових коштів з карти на карту, здійснення розрахункових операцій у торгівельних закладах, та погашення заборгованості, зокрема і на перевипущену карту № [NUMBER] . Як видно із довідки АТ КБ "Приватбанк" [PERSON] , яким був підписаний кредитний договір №б/н , було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] ,№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, клієнт Банку - [PERSON] мав декілька кредитних карток, але всі у межах одного кредитного договору. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на те, що в розрахунку заборгованості за кредитним договором не відображено руху власних коштів, еквівалентних 1200 Євро по картковому рахунку Золотої картки "Універсальна" № [NUMBER] . Однак такі доводи відповідача спростовуються поясненнями представника позивача в судовому засіданні, який зазначив, що кредитні кошти були надані відповідачу в українській гривні та підлягають поверненню у гривні, отже і розрахунок заборгованості в гривні. При цьому зазначає, що відповідач міг отримати картку для отримання коштів у іноземній валюті, однак в такому випадку відкривається валютний рахунок, що не може відображатися у розрахунку заборгованості по даному кредитному договору з відповідачем. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України у сумі 4928,91 грн., суд приймає до уваги таке. За положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене наведеною законодавчою нормою нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4928,91 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Що стосується заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), що визначено частиною другою статті 258 ЦК України. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За змістом частин п`ятої та шостої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Вказане відповідає висновку, що висловлений в постанові Верховного Суду від 09\~грудня 2020 року по справі №520/12277/17 (провадження № 61-14702св19). Представник відповідача у своїй заяві посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу, що відповідач отримав новий кредит, або отримав в Банку кредитну картку з новим терміном дії, а позов пред`явлено 27.02.2020, тобто з пропуском строків позовної давності. Як убачається з довідки АТ КБ "Приватбанк" відповідачу Банком було видано чотири кредитні картки зі строком дії востаннє перевипущеної картки № [NUMBER] - до грудня 2021 року. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідач користувався картками, знімав кредитні кошти, здійснював часткове погашення кредиту, що підтверджується випискою за картковим рахунком та розрахунком заборгованості. За даними вказаного розрахунку відповідач останнє погасив заборгованість 22.10.2020, що свідчить про визнання останнім свого боргу та вказує на переривання перебігу строку позовної давності. Отже, підстав застосування строків позовної давності суд не вбачає. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, з урахування встановлених судом обставин. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved