Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.07.2013 року був укладений шлюб, актовий запис 1166, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Під час спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на момент подачі позову до суду проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В той же час спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів, відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки щодо ведення спільного господарства, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, мають різні підходи та погляди на шлюб і сім`ю, виховання дитини, що призвело до відсутності взаєморозуміння, втрати почуття близькості та любові. Починаючи з жовтня 2017 року, вони фактично перестали жити разом, вести спільне господарство, мати спільний бюджет, і взагалі перестали спілкуватись, були втрачені всі фізичні і духовні зв`язки між ними. Кожен з подружжя веде своє особисте життя окремо один від одного та проживають в різних помешканнях. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам і інтересам дитини. Шлюб носить лише формальний характер і збереження його є недоцільним. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 03 липня 2013 року Солом`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 1166. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03 липня 2013 року, актовий запис за № 1166. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON] . [INFO] у подружжя народився син [PERSON] .. Як вказувала позивачка, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів, відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки щодо ведення спільного господарства, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, мають різні підходи та погляди на шлюб і сім`ю, виховання дитини, що призвело до відсутності взаєморозуміння, втрати почуття близькості та любові. Як зазначала позивачка, починаючи з жовтня 2017 року, вони фактично перестали жити разом, вести спільне господарство, мати спільний бюджет, і взагалі перестали спілкуватись, були втрачені всі фізичні і духовні зв`язки між ними. Кожен з подружжя веде своє особисте життя окремо один від одного та проживають в різних помешканнях. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам і інтересам дитини. Шлюб носить лише формальний характер і збереження його є недоцільним. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та на підставі ст. 7, 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved