Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2014 року. Від даного шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2013 року, і до повноліття дітей. На підставі даного рішення суду 05 серпня 2013 року був виданий виконавчий лист № 2/733/849/13. Постановою державного виконавця Новозаводського відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області від 02 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51861583. Відповідно до копій довідок про розрахунок заборгованості, складених державним виконавцем, загальна заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів з моменту відкриття провадження по 01 жовтня 2019 року складає 169840 гривень 68 копійок. Позивачка вказує, що діти проживають разом з нею, усі витрати на їх утримання несе вона. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Враховуючи наведене, вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення пені за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2021 року за прострочення сплати аліментів. Розмір пені, розрахований позивачем у зв`язку з несплатою аліментів, при цьому розмір пені, що підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, не може перевищувати 100% заборгованості та складає 89628 гривень 90 копійок. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи з фактичних обставин справи. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2009 року, який був розірваний рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2014 року (а.с.17). Від даного шлюбу вони мають двох спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.13-14). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2013 року, і до повноліття дітей (а.с.15-16). Постановою державного виконавця Новозаводського відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області від 02 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51861583 (а.с.19). Відповідно до копій розрахунків про стан заборгованості зі сплати аліментів, складених державним виконавцем, загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів з моменту відкриття провадження по 01 жовтня 2019 року складає 169840 (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 68 копійок (а.с.20-24). Згідно даних розрахунків розмір заборгованості відповідача за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2021 року становить 92428 (дев`яносто дві тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 06 копійок. Разом з тим, судом розглянуто справу у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України в зявлених позивачкою межах, зокрема, остання просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року по 01 вересня 2021 року в розмірі 89628 гривень 90 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Так, позивачкою надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з січня 2019 року по 01 вересня 2019 року становить 453899 (чотириста п`ятдесят три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 86 копійок. Проведений позивачкою розрахунок заборгованості відповідає висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, його здійснено з урахуванням за кожний день прострочення сплати аліментів, та у відповідності до вимог ст. 196 СК України, та становить 453899 грн. 86 коп. є арифметично правильно зробленою. Проте, такий розмір вказаної суми не відповідає положенням ст. 196 СК України, оскільки максимальний розмір неустойки за несплату аліментів не може бути більшим 100 відсотків заборгованості. Згідно надано державним виконавцем розрахунків заборгованості сума заборгованості за період з січня 2019 року по 01 вересня 2021 року зі сплати аліментів становить 92428 (дев`яносто дві тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 06 копійок, а тому на переконання суду саме ця сума може бути стягнута, як пеня зі сплати аліментів за зазначений період, як така, що розрахована не більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Але позивачка просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за вищевказаний період в розмірі 89628 гривень 90 копійок. Між тим, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, або вказати про зміст вимог. Крім того, відповідачем не було підтверджено жодним належним та допустимим доказом те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від нього причин, а саме ту обставину, що він був позбавлений можливості ( в силу стану здоров`я, тяжких збігів обставин тощо) перераховувати аліменти на утримання дітей позивачці. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася без поважних причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Враховуючи те, що позивачка просить стягнути пеню, нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року по 01 вересня 2021 року, яка на час звернення до суду з даним позовом існувала, та те, що боржник не надав доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму заявлених позивачкою вимог - 89628 гривень 90 копійок, що є не більше 100 відсотків заборгованості нарахованої державним виконавцем, яка ніким не оспорена. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved