Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказав, що 21.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу 12500 грн., які останній зобов`язався повернути до 01.10.2019 року, про що надав розписку. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та борг не повернув. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 12500 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 547,00 грн., пені у розмірі 3259,23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1008,04 грн., а всього 17314,27 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~21.02.2022 року позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 21.07.2019 року був\~\~укладений договір позики у вигляді розписки, за якою відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 12500 грн. та зобов`язався їх повернути у строк до 01.10.2019 року (а.с. 29). Факт складання відповідачем даної розписки також підтверджується письмовими поясненнями свідка [PERSON] (а.с. 12). Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1\~глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.\~1047\~ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач повинен був повернути позику до 01.10.2019 року, проте до цього часу свого зобов`язання не виконав. Згідно ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст.\~639\~ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір інфляційних втрат становить 547,00 грн., а 3% річних 1008,04 грн., що нараховані із суми простроченої заборгованості за період з за період з 01.10.2019 року по 16.03.2021 року (а.с. 9-11). Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Однак, договір позики, укладений між сторонами, не містить жодних умов про забезпечення його виконання шляхом сплати боржником неустойки (пені). При цьому, предметом позики є грошові кошти, а не речі, визначені родовими ознаками, а тому вимоги ч. 1 ст. 1050 ЦК України щодо сплати боржником неустойки (пені) не поширюються на спірні правовідносини. Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3259,23 грн. слід відмовити. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором позики обов`язку повернення коштів, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики та сплати інфляційних втрат і 3% річних, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню борг за договором позики в сумі 12500\~грн.,інфляційні втрати в розмірі 1008,04\~грн.\~та 3%\~річних у\~розмірі 547,00\~грн.,\~а всього\~14055,04\~грн.За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім цього, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 737,11 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial