Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28405 грн. за кредитним договором № 2008998 від 07.02.2020 року та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270.00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2008998 на підставі якого позивачем було надано кредит шляхом безготівкового переказу коштів на банківську картку позичальника в розмірі 13000 грн. на строк до 08.03.2020 року. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті даного кредиту, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 28405 гривень. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченка Д.О. від 03.12.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона категорично не визнає позовні вимоги, вважає їх необгрунованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: у лютому 2020 року вона дійсно мала намір взяти в кредит певну суму коштів для чого звернулась до декількох фінансових установ, зокрема і до позивача. Після підписання необхідних паперів в електронному вигляді вона не отримала коштів і позивачем не наведено жодних доказів щодо їх отримання. Позивачем надано до суду заяву відповідача з якої вбачався намір [PERSON] отримати кредит та його розмір, але не зазначено повного номеру платіжної картки, на яку мали бути нараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі. Окрім того, копія платіжного доручення №14916499 від 07.02.2020 р. яку надано позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів у сумі 13000 грн. на рахунок відповідача не містить підпису працівника та печатки банківської установи, яка здійснила такий грошовий переказ. У вказаному платіжному дорученні номер картки зазначений лише частково. Таким чином, немає доказів того, щ кредитні кошти за даним кредитним договором були перераховані саме на рахунок [PERSON] та отримані нею. Позивач ТОВ «Мілоан» подало до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому товариство заперечує проти аргументів відповідача за позовом, вважає всі пояснення необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності виходячи з того, що на момент укладення кредитного договору заявник має зареєструвати в особистому кабінеті банківську карту на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заяві. Товариство перевіряє, що банківська картка активна та заявник має доступ до управління картковим рахунком. Позичальник самостійно вводить повний номер картки в будь-якій платіжній системі та необхідні реквізити. Позичальник самостійно ввела повний номер банківської картки, ССV код, термін дії та пройшла процедуру верифікації на сайті платіжної системи ТОВ «Елаєнс». Довідку від платіжної системи ТОВ «Елаєнс» товариство надає суду з метою підтвердити факт переказу кредитних коштів за кредитним договором від 07.02.2020 р., тим не менш інформація про факт зарахування (отримання) кредитних коштів за оспорюваним кредитним договором товариству недоступна, так як це є банківською таємницею. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона не визнає позов в повному обсязі оскільки вона не отримала кредитних коштів. З метою отримання кредиту вона дійсно заповнила на сайті позивача всі необхідні документи, зробила фото, тобто виконала всі дії для отримання кредиту, однак кошти на її рахунок не надійшли. Оскільки навіть через певний час кошти вона так і не отримала, то вона вважає, що даний кредитний договір не є укладеним, а тому вимоги позивача є безпідставними. Факт не отримання нею кредитних коштів від позивача підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», номер рахунку [NUMBER] за період часу з 01.06.2019 року по 28.02.2020 р. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків: Згідно анкети-заяви на кредит №2008998від 07.02.2020 р. [PERSON] просить надати їй кредит в сумі 13000 грн. на 30 днів з 07.02.2020 р. по 08.03.2020 р. в даній анкеті зазначена платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту: VISA DEBIT GOLD 473121хххххх0278. (а.с. 24-25) Згідно кредитного договору №2008998 від 07.02.2020 р. ТОВ «Мілоан» надало кредит [PERSON] кредит в сумі 13000 грн. строком на 30 днів з 07.02.2020 р. по 08.03.2020 р. (а.с. 29-35) Згідно платіжного доручення №14916499 від 07.02.2020 р. ТОВ «Мілоан» доручає ПАТ «Альфа-Банк» перерахувати [PERSON] кредитні кошти в сумі 13000 грн. згідно договору 2008998. При цьому номер рахунку банку отримувача зазначений як [NUMBER] . Далі під номером в іншій стрічці рахунку міститься символ схожий на «о» (а.с. 36) Таким чином, в наданій позивачем суду копії платіжного доручення номер рахунку банку отримувача кредитних коштів зазначений як [NUMBER] та номер платіжної картки позичальника, яку вона вказала як на картку, на яку має бути перерахована сума кредиту: VISA DEBIT GOLD 473121хххххх0278 не співпадають в останній цифрі. Згідно з випискою з банківського рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», номер рахунку [NUMBER] за період часу з 01.06.2019 року по 28.02.2020 р. на даний рахунок не надходило кредитних коштів від ТОВ «Мілоан». Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правові відносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів згідно умов кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначений ним у заяві чи надання йому кредитної картки з індивідуальним кодом для верифікації в платіжній системі. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Мілоан» зазначає, що [PERSON] отримала кредит. На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету заяву від 07.02.2020 року, кредитний договір №2008998 від 07.02.2020 р. та платіжне доручення №14916499 від 07.02.2020 р. про перерахування коштів позичальнику, в якому номер картки на яку мають бути зараховані кошти не співпадає з номером картки, яку зазначила [PERSON] в анкеті-заяві на отримання кредиту. Крім того, відповідачем надано виписку по картковому рахунку на який вона просила перерахувати кошти в разі надання їй кредиту, в якому не підтверджено факту зарахування кредитних коштів від позивача на рахунок відповідача. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З огляду на це, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту у сукупності з іншими доказами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18. Матеріали справи не містять доказів надання грошових коштів позивачем відповідачу, в т.ч. зарахування на картку, відтак, зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики відповідачем не підлягають виконанню, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, то вимоги позивача про стягнення судових витрати по справі по оплаті судового збору задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed