Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулась в суд у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] \~ \~ \~ \~ [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак їхнє подружнє життя не склалось через вчинення чоловіком домашнього насильства, а тому вона звернулась до суду із позовами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує, що вона з дітьми була змушена залишити колишнє місце проживання в квартирі, яка належить їй на праві власності та переїхала в орендовану квартиру. Впродовж тривалого часу вона та діти зазнають фізичного та психологічного насильства від [PERSON] . З приводу насильницьких дій [PERSON] вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів. Однак, [PERSON] не припиняє дії насилля та чинить відносно неї та їхніх дітей психологічний тиск. На переконання заявника, є високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства та можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , яким визначити такі тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме: -заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . -заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , а також за міцем роботи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , місцем навчання [PERSON] та [PERSON] в Луцькому ліцеї №21 за адресою: [ADDRESS] ; місцем навчання [PERSON] в дошкільному начальному закладі №11 «Золота рибка» за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 6А; -усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права особистої приватної власності постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~контактувати з\~ [PERSON] \~та їх\~спільними дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; -заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб [PERSON] та їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними. Обмежувальний припис заявник просить видати строком на 6 місяців. Ухвалою судді від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судове засідання, призначене на 15 лютого 2022 року заінтересована особа [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від представника [PERSON] адвоката Грибан Ж. В. 15 лютого 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою [PERSON] та його представника. З доданих до вказаної заяви доказів вбачається, що [PERSON] 14 лютого 2022 року був виписаний зі стаціонарного лікування в КП «Луцька обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради з рекомендацією спостереження у сімейного лікаря. В судове засідання, призначене на 17 лютого 2022 року заінтересована особа [PERSON] повторно не з`явився, хоча завчано та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, сповіщення [PERSON] про розгляд справи здійснено у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, секретар судового засідання повідомила [PERSON] та його представнику адвокату Грибан Ж. В. про дату, час та місце розгляду справи засобом телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмами. Однак, 16 лютого 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Грибан Ж. В. про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою [PERSON] та його представника. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи, суд враховує, що до заяви про відкладення розгляду справи адвокат [PERSON] не додала доказів хвороби її довірителя. Крім того, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Таким чином, враховуючи обмежені законом строки розгляду справ про видачу обмежувального припису та необхідність у зв`язку з цим термінового повідомлення учасників справи, повідомлення судом [PERSON] про дату, час та місце судового засідання за допомогою засобу мобільного зв`язку в даному випадку відповідає положенням частини дев`ятої статті 128 ЦПК України, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності заінтересованої особи [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду пояснила, що [PERSON] систематично вчиняє відносно неї та відносно їхніх дітей насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: вчиняє скандали, переслідує, погрожує. Зокрема, заявник розповідає, що [PERSON] 10 жовтня 2021 року схопив її, почав душити, а потім штовхнув, внаслідок чого вона впала, сильно вдарилась та знепритомніла. Вказаний конфлікт між нею та чоловіком відбувався на очах неповнолітніх дітей, які дуже злякались та змушені були викликати поліцію. Однак, [PERSON] до приїзду поліцейських втік, забравши деякі речі. Тоді діти відмінили виклик поліції, повідомивши, що кривдник вже пішов та наразі їм не загрожує. Проте, через деякий час того ж дня [PERSON] повернувся, проник в квартиру через балкон та знов чинив насильство фізичного та психологічного характеру відносно неї, а саме: душив, виганяв з помешкання. Через такі неадекватні та агресивні дії чоловіка вона з дітьми була змушена покинути своє житло та поїхала до матері. Навіть після цього [PERSON] продовжував їй погрожувати, приходив до помешкання її матері, психологічно знущався над нею та дітьми. Він постійно телефонує з різних номерів, щоразу виставляє якісь претензії. Представник заявника адвокат Лукашук А. В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав, які зазначені в заяві, яку просить задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що заявник залякана кривдником, постійно відчуває страх за себе та дітей, її психологічний стан пригнічений, що зумовило необхідність звернення до психолога. Заслухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення за таких підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд встановив,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~одружились 28\~серпня 2003\~року (а.\~с.\~5).\~В шлюбі\~в них\~народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 7, 8). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-11). З копії довідки № 17 ОСББ «Гордіюк 41» встановлено, що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Також в\~матеріалах справи\~наявні відомості,\~надані Луцьким\~районним управлінням\~поліції,\~про те,\~що [PERSON] \~10\~січня 2022\~року зверталась\~до служби\~102 з повідомленням про те, що 10 січня 2022 року за адресою: [ADDRESS] її переслідував чоловік та погрожував їй в присутності дітей. 04 грудня 2021 року від [PERSON] на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] її чоловік погрожує їй фізичною розправою, вимагає вказати адресу, куди вона переїхала з дітьми, зі слів заявниці вона з дітьми переховується від чоловіка, оскільки останній вчиняв домашнє насильство відносно неї та дітей. 07 грудня 2021 року до поліції надійшла заява [PERSON] про те, що в період часу з 13.00 год. по 16.00 год. невідома особа, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом вільного доступу викрала її паспорт. 24 грудня 2021 року [PERSON] заявила в поліцію про те, що [PERSON] словесно погрожує їй (а. с. 14). З копії витягу з ЄРДР встановлено, що 07 грудня 2021 року за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 357 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 29 листопада 2021 року в період часу з 13 год. до 17 год. [PERSON] , перебуваючи в квартирі за адресою: [ADDRESS] , діючи умисно, таємно викрав паспорт громадянина України своєї дружити [PERSON] (а. с. 20). З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №687080 від 10 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] 10 жовтня 2021 року за місцем проживання ображав нецензурними словами свою дружину [PERSON] та застосовував відносно неї фізичну силу, чим вчинив домашнє насильство, його дії кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а. с. 25). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин. Однак, з пояснень заявника та її представника відомо, що вищевказана постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області не набрала законної сили, оскільки оскаржена [PERSON] в апеляційному порядку. В судові засідання по розгляду його апеляційної скарги [PERSON] також не з`являється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона неодноразово була присутня при конфліктах між батьками та бачила агресивну поведінку батька. Розповідає, що вона бачила як батько бив матір, кричав, душив її, а потім штовхнув, внаслідок чого мама впала та втратила свідомість. Вказаний інцидент домашнього насилля мав розглядатись в суді, а тому [PERSON] погрожував їм, казав що вб`є матір, якщо та піде до суду. Дитина згадує, що батько застосовував фізичне насилля й щодо неї, а саме: міг вдарити її за те, що вона не хотіла йти на тренування. Суд враховує, що такі спогади для дитини [PERSON] є болючими і вона не може стримати сліз навіть в судовому засіданні. А тому, в судовому засіданні з метою надання психологічної підтримки та допомоги дитині була присутня психолог [PERSON] . З дослідженої судом психологічної характеристики, наданої кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри практичної психології та психодіагностики, психологом-психотерапевтом Психологічного консультативного центру ВНУ імені Лесі Українки І. Грицюк, встановлено, що за консультацією звернулась [PERSON] , мама трьох дітей: [PERSON] (12 років), [PERSON] (7 років) та [PERSON] (2,5 роки). Під час консультації, серед іншого, була проведена бесіда-інтерв`ю з дітьми щодо сім`ї, стосунків в родині, особливостей взаємин, ставлення до батька, ставлення до мами. При згадці про батька [PERSON] плаче і емоційно розповідає про те як він побив маму, внаслідок чого їй довелось викликати поліцію. Зі слів [PERSON] батько міг її вдарити, їй було дуже страшно. Сцени насилля в сім`ї зі сторони батька вона бачила і раніше. Зі слів дитини [PERSON] , батько, телефонуючи їй, говорить лайливі слова, говорить погане про її матір ( [PERSON] цитує цю лайку, дослівно переказує слова батька). [PERSON] також згадує ситуацію, коли батько кинув у неї горщик і в неї був синяк на голові (а. с. 13). Свідок [PERSON] (матір заявниці) надала покази про те, що в той час як дочка з внуками проживали в неї, [PERSON] постійно приїздив до неї додому та щоразу вчиняв сварки, скандали, в ході яких ображав її та доньку, принижував їх, висловлювався грубо, нецензурно, погрожував фізичною розправою. Таким чином, з пояснень заявниці та показів свідків суд встановив, що [PERSON] окрім систематичного насильства психологічного характеру неодноразово застосовував до дружини фізичне насильство. Наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. При цьому акти насилля відбувались в присутності неповнолітніх дітей, а тому ці діти також є жертвами домашнього насильства. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалих осіб, зокрема неповнолітніх дітей, до кривдника слід застосувати обмежувальний припис. При цьому суд виходить саме з пріоритетності інтересів дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved