Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . 17 листопада 2021 року вона звернулася до відповідача з питання про перехід на пенсію померлого чоловіка. 21 грудня 2021 року вона отримала від відповідача рішення про відмову в перерахунку пенсії у разі втрати годувальника. Підставою відмови стало те, що в свідоцтві про шлюб між нею та чоловіком її ім`я на російській мові вказане як « [PERSON] », а в її паспорті - « [PERSON] ». Крім того, в довідках внутрішньо переміщеної особи від 07 листопада 2017 року № 0000385186 та № 0000395184 її та чоловіка реєстрація була зазначена за однією адресою, а в довідці чоловіка від 07 листопада 2017 року № 1429-68274 вказані різні адреси. В цей же день їй надали усне роз`яснення за яких обставин вона може перейти на пенсію свого померлого чоловіка, а саме необхідність надання рішення суду про її проживання разом з померлим та знаходження у нього на утриманні. За життя [PERSON] отримував шахтарську пенсію (14 000 грн.), яка була основним джерелом існування їхньої сім`ї. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення документів для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Просить суд: - встановити факт що вона, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , знаходилася в зареєстрованому 23 березня 1960 року Микитівським районним бюро ЗАГС м. Горлівка Донецької області шлюбі з [PERSON] , [INFO] ; - встановити факт що вона, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце постійної реєстрації і мешкання: [ADDRESS] , постійно мешкала зі своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та знаходилася на його утриманні. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Керанчук В.Б., який діє на підставі Ордеру серії ДН № 161904 від 20 січня 2022 року, в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із позовною заявою [PERSON] надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі (а.с.16). Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився (а.с.29). У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 23 березня 1960 року, [PERSON] , 1936 року народження та [PERSON] , 1939 року народження, уклали шлюб 23 березня 1960 року, про що зроблено відповідний запис за № 332. Після реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). В матеріалах справи міститься Посвідчення № [NUMBER] , видане 18 серпня 1994 року на ім`я [PERSON] , 1939 року народження (а.с.5). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 17 січня 2002 року вбачається, що він виданий Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до Довідки від 07 листопада 2017 року № 0000395184 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до Довідки від 07 листопада 2017 року № 0000395186 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до Довідки від 07 листопада 2017 року № 1429-68274 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно зі Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 02 липня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Актовий запис № 1264, [PERSON] помер [INFO] у Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області (а.с.13). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21 грудня 2021 року [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із тим, що в результаті розгляду документів, доданих до заяви, було встановлено, що в довідках ВПО заявниці (№0000395184 від 07 листопада 2017 року, видану 07 листопада 2017 року) та померлого годувальника (№1429-68274 від 07 листопада 2017 року, видану 29 жовтня 2019 року) не співпадають адреси, що не підтверджує проживання разом з годувальником по день смерті. Крім того, у свідоцтві про шлюб ім`я заявниці « [PERSON] » російського мовою не відповідає імені, « [PERSON] » в паспортних даних російською мовою (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, Свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. На теперішній час, позивач має намір перейти зі своєї пенсії на пенсію чоловіка, для чого їй необхідно надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відомості про підтвердження факту сумісного проживання із ним, тобто, необхідно встановити факт сумісного проживання з чоловіком [PERSON] на момент його смерті. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає, що відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджені в ході судового розгляду в силу положень ст. 81 ЦПК України письмові докази, не містять внутрішніх протиріч, та узгоджуються між собою. Їх взаємозв`язок та належна оцінка дає підстави суду дійти до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту сумісного проживання з чоловіком [PERSON] на момент його смерті. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника, так як дозволить їй використати своє право на призначення їй пенсії чоловіка. Крім того, відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-14 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до Управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). Відповідно до п. 2.11 вказаного Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до п.п. «ж» п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами та доповненнями), до заяви про призначення пенсії за втратою годувальника подається документ про перебування членів сім`ї на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. За документ який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї для призначення пенсії за втратою годувальника приймаються Довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування, про що свідчить п. 18 зазначеного Порядку... Довідка має підтверджувати факт перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування, або факт спільного проживання з годувальником на момент його смерті. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні, ст. 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" . Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та на його утриманні, оскільки вони проживали разом з моменту реєстрації шлюбу і до його смерті, [PERSON] отримував пенсію, яка є вищою за пенсію [PERSON] , тому дохід її чоловіка був основним доходом сім`ї, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що позивач дійсно перебувала на утриманні свого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved