Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , побудувала його матір [PERSON] , яка набула на нього право власності. [INFO] [PERSON] померла, та внаслідок чого відкрилася спадщина, що складалася із вказаного житлового будинку. На момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та постійно проживав її син [PERSON] , що підтверджується записами книги для реєстрації місця проживання громадян. Тому [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , однак, підтвердити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем позивач не має можливості, оскільки в написаннях їхніх прізвищ не співпадають букви « [PERSON] » та «є». [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, що складалася із вказаного житлового будинку. Спадкоємцем першої черги є батько позивача [PERSON] , але спадщину він не приймав. До спадкоємців другої черги спадкодавця [PERSON] відноситься його брат та позивач по справі [PERSON] .. [PERSON] постійно проживав за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а з 2018 року разом із ним за даною адресою проживав позивач по справі [PERSON] , тобто позивач по справі прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON] , проте оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має можливості, так як він не може підтвердити факт родинних відносин, оскільки в написанні їхніх прізвищ є відмінність, саме тому позивач просить суд встановити факт родинних відносин. Крім того, незважаючи на те, що позивач на момент смерті свого брата постійно проживав з ним, але до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини так і не подав. Саме тому з метою оформлення своїх спадкових прав позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій вказував, що позов просить розглядати без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.\~ В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинок, житловою площею 43,10 кв.м., загальною площею 66,30 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №199/01-32 від 09 грудня 2021 року не зареєстровано. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ на замовлення [PERSON] станом на 29 листопада 2021 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , були побудовані в 1991 році: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1-1», з навісом літ. «а», загальною площею 66,30 кв.м., житловою площею 43,10 кв.м., підсобною площею 23,20 кв.м., а також літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з погребом літ. «вп», огорожа 1, 2, 3, вигрібна яма літ «Я», колодязь літ. «К».\~\~ Станом на 1991 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набула статусу власника житлового будинку та вона набула право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований та набутий [PERSON] одноособово. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №28, складеного відділом ДРАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15 січня 2019 року. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №79/01-16/П від 28 січня 2022 року до відокремленого підрозділу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області 25 серпня 2021 року від ПАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» Люботинський районний розрахунково-сервісний центр надійшла претензія до спадкоємців майна на суму 1290,42 грн., інших заяв щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , не зареєстровано. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] був зареєстрований її син [PERSON] .. Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та її сина [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було видане Томським міським бюро ЗАГС 06 травня 1970 року, з якого вбачається, що батьками « [PERSON] » вказані « [PERSON] » і « [PERSON] ». Таким чином суд приходить до висновку про те, що [PERSON] прийняв спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті своєї матері [PERSON] та став володіти вказаним житловим будинком в цілому. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 14 травня 2020 року. Тобто внаслідок чого після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді успадкованого ним після смерті його матері [PERSON] житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] , так як відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не було. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №79/01-16/П від 28 січня 2022 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , у Харківській районній державній нотаріальній конторі Харківської області у шестимісячний термін заяв про прийняття спадщини або про відмову не зареєстровано, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Як вбачається із договору-замовлення на організацію та проведення поховання №192 від 13 травня 2020 року [PERSON] здійснив за власний рахунок поховання [PERSON] .. Тому суд приходить до висновку, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] з ним мешкав його брат позивач по справі [PERSON] , а отже він прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від спадщини в нотаріальному порядку. Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та його брата [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке було видане Томським міським бюро ЗАГС 06 травня 1970 року, з якого вбачається, що батьками « [PERSON] » вказані « [PERSON] » і « [PERSON] », та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловоградської області 20 січня 1977 року, з якого вбачається що батьком « [PERSON] » вказаний « [PERSON] ». Що ж до розбіжностей написання прізвищ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то представником позивача до суду було надано експертний висновок №056/1477-а, відповідно до якого українські прізвища [PERSON] / [PERSON] та [PERSON] , а також російський запис [PERSON] попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Тобто спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та спадкоємець позивач по справі [PERSON] є між собою родичами. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері, [PERSON] , померлої [INFO] , а тому задовольняє позовну заяву повністю та визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved