Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

07 грудня 2021 року представник АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Полтавське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за заявою про приєднання № 509620217 від 23.08.2018 року. В позовній заяві представник позивача - адвокат Кравченко Н. О, вказує, що 23 серпня 2018 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву про приєднання № 509620217 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі Кредитної заяви та Висновку-Рішення погодження надання (встановлення) кредиту АТ «Ощадбанк» № АА 102072204/310818 від 31.08.2018 року та п. 6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії Банк надав [PERSON] кредит в сумі 32000 грн. на споживчі потреби на строк 60 місяців. [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк не виконує взяті на себе зобов`язання. Станом на 30.11.2021 року за відповідачем по укладеному договору рахується заборгованість на загальну суму 17737,58 грн, яку позивач прохає суд стягнути із відповідача. Крім цього, представник позивача прохає стягнути із відповідача понесені судові витрати. Представник позивача, адвокат Кравченко Н. О, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. 28 грудня 2021 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що [PERSON] добровільно погасила частину заборгованості. Станом на 28.12.2021 року заборгованість складає: 23,85 грн - відшкодування 3 % річних; 24,84 грн - відшкодування втрат по інфляції; 2270 грн - судові витрати. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю. Крім цього зазначила, що на момент розгляду справи погасила заборгованість у повному розмірі. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року [PERSON] подала до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву про приєднання № 509620217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) в розмірі 320000 (тридцять дві тисячі) гривень, а також кредитну заяву 102072204, та підписала паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК), таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, на підставі чого отримала кредит у розмірі 32000 грн (а.с 13-20). Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість перед Банком не погасила, тому станом на 30.11.2021 р. утворилась заборгованість по кредиту в сумі 17737,58 грн, яка складається із: - основної заборгованості - 15609,80 грн; - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 2073,82 грн; - заборгованості по пені - 3,46 грн; - 3 процентів річних - 23,85грн; - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 2,95 грн; - втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 21,89 грн (а.с 10-12); Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочен- ням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Державний Ощедний банк України» станом на 30.11.2021 року підтверджується належними та допустимими доказами по справі. Разом з тим, судом встановлено, що після звернення позивача до суду (01 грудня 2021 року) відповідач здійснила сплату заборгованості (22.12.2021 року в сумі 17800 грн та 02 лютого 2022 року в сумі 48,69 грн) та на цей час заборгованість відсутня, тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості необхідно відмовити, враховуючи, що спір на цей час відсутній. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме наявність заборгованості на момент звернення позивача до суду та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, тому із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: partial