Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Семенова О.М., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданого позову зазначив, що позивачці по справі [PERSON] на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.03.2015 на праві приватної власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] є сином позивачки, зареєстрований у належному позивачці домоволодінні. Однак, [PERSON] не проживає в даному житловому будинку понад один рік без поважних причин, про що складено акт обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської ОТГ №41/06-01-13 від 02.08.2021. Відповідач виїхав за межі території України у 2016 році. З 2017 року він не приїздив в Україну, не з`являвся по місцю реєстрації та не планує повертатись на проживання в Україну. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, ускладнює процедуру отримання субсидії, створює необхідність оплати вартості водопостачання, оскільки нарахування за послуги водопостачання вираховується від кількості зареєстрованих осіб. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 15.12.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 24.01.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Семенов О.М. позов підтримав та просив суд його задовольнити. Суду додатково повідомив, що вирішити спір позасудовим шляхом неможливо, тому позивачка була вимушена звернутися до суду, оскільки факт реєстрації відповідача у належному позивачеві домоволодінні чинить [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, зокрема вона не має можливості оформити субсидію для оплати комунальних послуг, несе додаткові невиправдані витрати по оплаті комунальних послуг за користування домоволодінням. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомний належним чином. Відзив на позовну заяву суду не надав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо пояснили суду, що знають відповідача по справі [PERSON] протягом тривалого часу, він є сином позивачки по справі [PERSON] . Також їм відомо, що десь з 2016 року він перестав проживати разом з матір`ю у зв`язку з виїздом до іншої країни на заробітки. Наразі перебуває у Чехії. Протягом тривалого часу за місцем проживання він не з`являвся. Жодних перешкод у користуванні спірним житлом позивачка та/або члени її родини відповідачеві не чинили. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у справі письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.03.2015 За позивачка по справі [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . Факт належності позивачці на праві приватної власності вказаного домоволодіння також підтверджено копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288066219 від 02.12.2021. З наданої суду довідки про склад сім`ї № 305/05-01-01 від 02.08.2021 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , [INFO] ; чоловік - [PERSON] , [INFO] ; син (відповідач по справі) [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується копією облікової карти об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки. У свою чергу з наданого суду акту обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади № 41/06-01-13 від 02.08.2021 вбачається, що позивачка [PERSON] проживає за вищевказаною адресою разом з чоловіком [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] лише зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично не проживає. На даний час він проживає за кордоном, а саме в республіці Чехії з 2017 року і по даний час. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі ЖК України), главою 32 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинокової території та проведенню ремонту. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Таким чином відповідач [PERSON] набув право користування домоволодінням позивача як член сім`ї власника будинку. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач більше п`яти років не проживає за зареєстрованою адресою проживання, не користується цим житлом, не має в ньому своїх особистих речей і не виконує обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 156 ЖК України. Натомість у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за цією адресою відповідач не бажає, чим порушує право позивача, як власника майна, на користування цим майном у спосіб, передбачений законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Факт реєстрації відповідача по справі [PERSON] у житловому будинку позивачки [PERSON] чинить перешкоди для позивачки у реалізації в повному обсязі належного їй права власності, зокрема позивачка позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, не має можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved