Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійним. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла позивачу все своє майно, згідно заповіту від 30.06.2016 року. Після звернення до нотаріальної контори виявилося, що 17.05.2019 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] на підставі заповіту посвідченого Чемеровецькою селищною радою в особі в.о. старости с. Бережанка [PERSON]. [INFO] за р№2-44, який складено на все її майно, - із за чого позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, 29.05.2019 року позивач звернувся в поліцію з заявою про кримінальне правопорушення, оскільки йому відомо зі слів заповідачки, що все своє майно вона заповідала лише йому. В ході розслідування справи стало відомо, що згідно висновків експерта, встановлено, що «Підпис» в графі між «Підпис» та « [PERSON] » в оригіналі заповіту від [INFO] виконаний не [PERSON] , у зв`язку з чим просить визнати заповіт недійсним. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, вказали, що з висновками експертиз, які були проведені за клопотанням органу досудового розслідування не згідні. Представник відповідача Чемеровецької селищної ради не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.06.2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй за законом на день її смерті та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків - [PERSON] , що підтверджується заповітом від 30.06.2016 року, який посвідчено Пилявським В.Б., приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №1499. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.11.2018 року. 08.01.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявського В.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Як вбачається із відмови приватного нотаріуса Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області Пилявського В.Б. за №159/01-16 від 24.05.2019 року, 17.05.2019 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Чемеровецькою селищною радою в особі в.о. старости с. Бережанка [PERSON]. [INFO] за р.№2-44, який складено на все майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося. Згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Так як заповіт, посвідчений Чемеровецькою селищною радою в особі в.о. старости с. Бережанка [PERSON] складено пізніше та на все майно померлої, у зв`язку з чим, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] .. Згідно дослідженого судом копії оспорюваного заповіту від [INFO], вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, і що буде належати їй на день смерті заповіла - [PERSON] , який посвідчено [PERSON] , в.о. старостою с. Бережанка Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі №2-44. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). Отже, оскільки заповіт є, перш за все, юридичною угодою, тому всі правила чинного законодавства, які стосуються питання недійсності угод, в однаковому ступеню відносяться й до заповіту. Заповіт як угода, яка проявляє волю заповідача щодо розпорядження належним йому майном після його смерті, вимагає посвідчення дійсності волевиявлення й тотожності волі заповідача і змісту заповіту, тому закон пред`являє до заповіту підвищені вимоги в дотриманні умов укладання заповіту. Заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України). За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадови чи службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. З дослідженої копії висновку експерта №1.1-0066:19 від 07.06.2019 року проведеної Хмельницьким НДЕКЦ МВС України у кримінальному провадженні №12019240260000109 від 27.05.2019 року, підпис в графі навпроти «Рапацька Марія Петрівна» в оригіналі заповіту від 30.06.2016 року виконаний [PERSON] .. Підпис в графі між «Підпис» та « [PERSON] » в оригіналі заповіту від [INFO] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. За результатами копії висновку експерта №СЕ-19/123-21/4305-ПЧ від 10.06.2021 року проведеної Хмельницьким НДЕКЦ МВС України у кримінальному провадженні №12019240260000109 від 27.05.2019 року, підпис від імені в.о. старости с. Бережанка [PERSON] в оригіналі заповіту від [INFO] зареєстрованого в реєстрі №2-44 виконаний [PERSON] . Як вбачається із висновку експерта №1.1-0076:19 від 15.07.2019 року проведеної Хмельницьким НДЕКЦ МВС України у кримінальному провадженні №12019240260000109 від 27.05.2019 року, підписи в графі між «Підпис» та « [PERSON] », а також рукописний текст « [PERSON] » в двох примірниках заповітів від [INFO] виконані не [PERSON] , а [PERSON] .. Підпис в нижній частині на 10-му аркуші Журналу реєстрації нотаріальних дій с. Бережанка Чемеровецького району навпроти № нотаріальної дії 2-44 від [INFO] виконаний не [PERSON] , а [PERSON] .. Щодо заявленого клопотання сторони відповідача про призначення почеркознавчої експертизи варто зазначити, що згідно наданої представником позивача копії ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2021 року про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв`язку з закінченням строків давності в кримінальному провадженні №12019240260000109 по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Даною ухвалою встановлено факт виконання підпису в графі між словами «Підпис» та « [PERSON] », а також рукописного тексту « [PERSON] » в двох примірниках заповітів від [INFO] не [PERSON] , а [PERSON] .. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17 зазначено, що статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Таким чином, аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, дослідивши наявні у справі докази, а саме висновки експертиз №1.1-0066:19 від 07.06.2019 року та №1.1-0076:19 від 15.07.2019 року, а також ухвала Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2021 року про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв`язку з закінченням строків давності в кримінальному провадженні №12019240260000109 по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є допустимими та належними доказами у справі, а також мають значення для правильного вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , вказала, що [INFO] [PERSON] планувала сікти капусту, з дому остання не виходила, оскільки свідок бачила [PERSON] увесь світловий день, також знає, що померла перенесла два інсульти та говорила, що зробить заповіт на [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , вказав, що являвся чоловіком [PERSON] , [INFO] пам`ятає, що остання була вдома, намір виходити з дому не мала, оскільки сікла капусту, знає, що [PERSON] спілкувалась з [PERSON] . Дружина могла писати, про заповіт йому нічого не відомо. Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ( ч. 2 ст. 203 ЦК України), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст. 203 ЦК України). За приписами ч. 2 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, тоді як заповіт [PERSON] , складений на ім`я [PERSON] , що посвідчений Чемеровецькою селищною радою в особі в.о. старости с. Бережанка [PERSON] [INFO] за реєстраційним №2-44, не був підписаний заповідачкою. Частиною 4 ст. 207 ЦК України, передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. В оспорюванному заповіті особа, що посвідчувала заповіт, будь-яких дій передбачених ч. 4 ст. 207 ЦК України, не вчиняла. При цьому в заповіті не зазначено причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний [PERSON] , і те, що він не був підписаний останньою, а підписаний іншою особою за її дорученням. Відповідно ч. 1 до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частина 2 ст. 1257 ЦК України встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено факт порушення його прав, оскільки, позивач входить до кола спадкоємців та має право на спадкування майна, яке належало померлій, а оспорюваним заповітом коло спадкоємців було змінено, а тому, на думку суду, права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувсь до суду з даним позовом, - порушені, а тому, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved