Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. В грудні 2021 року представник позивача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості по кредитному договору в порядку спадкування ,після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12 березня 2007 року. Банк надав можливість [PERSON] розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а остання отримала строковий кредит, який зобов`язалась повернути і сплатити проценти за користування кредитними коштами. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі [PERSON] . Вказано, що позивачем 13 жовтня 2016 року була направлена претензія кредитора до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області та отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлої [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 19 лютого 2017 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Станом на день смерті [PERSON] виникла кредитна заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 березня 2007 року на загальну суму 8811.88 грн., з яких: 8367.99 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 00.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8367.99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 443.89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 00.00 грн. - заборгованість за відсотками, згідно ст..625 ЦПК України; 00.00 грн. - нарахована пеня; 00.00 грн. - нарахована комісія. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся про слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання судових викликів, відзивів на позовні вимоги в встановлений судом строк до суду не надав, поважної причини неявки суду не повідомив. Представник позивача, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності. Позовну заяву, просила задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 30 грудня 2021 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадженн. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленнями сторін, але в їх відсутності, відповідно до ч. 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 30 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 17 січня 2022 року з подачею відповідачем заяви з запереченням проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явилися надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності за правилами спрощеного позовного провадження та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення. Окрім того по справі зроблено запит до нотаріальної контори з метою отримання інформації про заведення спадкових справ та отримання свідоцтв про право на спадщину. В судове засідання відповідач не з`явився, поважної причини своє неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на ім`я [PERSON] повернутими до суду з відміткою про вручення особисто, повісток про явку до суду під розпис. Суд, дослідивши матеріали справи приймає рішення про таке. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до виявленого бажання [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12 березня 2007 року. Банк надав можливість [PERSON] розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а остання отримала строковий кредит, який зобов`язалась повернути і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Позичальник при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписавши заяву між сторонами, відповідно до положень ст. 634 Цивільного кодексу України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі ,зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26, 57), спадкова справа Шевченківської державної нотаріальної конторі № 5/2017) (а.с.55-62). АТ КБ «ПриватБанк» вих. № SAMDN40000012123104 від 07 жовтня 2016 року звернулось до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з претензією кредитора по кредитному договору №б/н від 12 березня 2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , в порядку ст.1281 Цивільного кодексу України про включення кредиторської вимоги по заборгованості у розмірі 8811.88 грн. до спадкової маси після смерті останньої, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ. Листом від 06 січня 2017 року за № 1102-14 Шевченківська державна нотаріальна контора Харківської області повідомила АТ КБ «ПриватБанк», що претензія кредитора прийнята та зареєстрована за № 8 по книзі обліку спадкових справ на підставі якої заведена спадкова справа за № 5/2017. Свідоцтво про право на спадщину на час звернення не видавалось. Станом на 917 січня 2015 року часу смерті позичальника кредитна заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2007 року становить 8811.88 грн., з яких: 8367.99 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 00.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8367.99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 443.89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 00.00 грн. - заборгованість за відсотками, згідно ст.625 ЦПК України; 00.00 грн. - нарахована пеня; 00.00 грн. - нарахована комісія. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Частиною 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобов`язання належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2007 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та одержавлау банку кредитну картку, з використанням якої нею були зняті з відповідного рахунку кредитні кошти. Таким чином суд дійшов висновку про те, що між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Умови кредитного договору і наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості є зрозумілими та достатніми для висновку про те, що [PERSON] не виконала узяті на себе зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим до дня її смерті, а саме [INFO] , виникла заборгованість у розмірі 8811.88 грн., тобто: 8367.99 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 00.00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8367.99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 443.89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 00.00 грн. - заборгованість за відсотками, згідно ст..625 Цивільного процесуального кодексу України; 00.00 грн. - нарахована пеня; 00.00 грн. - нарахована комісія. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст. 16 даного Кодексу. В свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приписами ч. 1, 2 ст.1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначалось вище зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216,1218 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст.1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Частина 2 ст. 1282 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.ст. 1281, 1282 Цивільного кодексу України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Згідно з вимогами ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв після неї спадщину, наявність спадкового майна та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, оскільки саме в межах вартості одержаного у спадщину вони відповідають за борги спадкодавця. Згідно зі ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Дослідивши матеріали спадкової справи, заведеної Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області за № 5/2017 від 06 січня 2017 року що до майна померлої [PERSON] , суд дійшов висновку, що вказана спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» № SAMDN40000012123104 від 07 жовтня 2016 року, інші спадкоємці спадщину не приймали. У встановлений законодавством термін до нотаріальної контори ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини та відповідно свідоцтво про прийняття спадщини жодному зі спадкоємців не видавалося. Крім того, в матеріалах спадкової справи відсутня інформація щодо наявності будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті [PERSON] . Обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що відповідач є спадкоємцем, проживав разом зі спадкодавцем та прийняв після померлого спадщину. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати. Відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed