Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості по кредитному договору, представник позивача [PERSON] у поданій 22 вересня 2021 року позовній заяві просить стягнути 23 399 грн. 72 коп. боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Вказаний представник позивача у поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримує повністю. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Матвєєв С.О. просить позовну заяву задовольнити частково у розмірі 19 500 грн. 00 коп., нарахування та стягнення нарахованих відсотків вважає неправомірним. Стверджує, що анкеті-заяві відповідача від 06 листопада 2019 року процентна ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У поданій до суду заяві представник відповідача адвокат Матвєєв С.О. зазначає, що згоден на стягнення тіла кредиту у розмірі 20 000 грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги. У поданих до суду заявах представники сторін просять слухати справу у їх відсутність. Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористалась правовою допомогою. Як встановлено судом, 06 листопада 2019 року між сторонами підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. У відповідності до розрахунку станом на 24 травня 2021 року заборгованість за договором № б/н від 06 листопада 2019 року, на думку сторони позивача, становить - 23 399 грн. 72 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); Згідно наданої відповідачем виписки з Українського бюро кредитних історій, актуальної на 09 грудня 2021 року, сума кредиту становить 20 000 грн. 00 коп. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Отриманню даного кредиту передувало оформлення відповідачем анкети-заяви, в якій вона вказала свої анкетні дані. Відповідачем не заперечується факт отримання нею від позивача кредитної картки, на яку було встановлено ліміт кредитування на суму 20 000 грн. 00 коп. Розрахунком заборгованості, наданим стороною позивача, підтверджується виконання договору сторонами, що свідчить про їх добровільне волевиявлення на його укладення. Зазначений висновок узгоджується із положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідач зобов`язання за вказаним договором в частині погашення заборгованості за наданим кредитом належним чином не виконала, що підтверджується матеріалами справи, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. При цьому, судом встановлено, що сторонами у справі не заперечується факт отримання відповідачем ліміту кредитування у розмірі 20 000 грн. 00 коп., натомість сума тіла кредиту, яка заявлена до стягнення позивачем у розмірі 23 399 грн. 72 коп. є необґрунтованою та такою, що не підтверджується наявними у справі доказами. При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що відповідач був ознайомлений саме із Тарифами та Умовами обслуговування рахунків фізичної особи, відповідно до яких кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення по неустойці з огляду на таке. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи розуміла відповідач, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови обслуговування рахунків фізичної особи, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про нарахування неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, наданий позивачем Витяг з Умови обслуговуваннярахунків фізичної особи не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у кредитному договорі відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 20 000 грн. 00 коп., у стягненні 3399 грн. 72 коп. - відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Позов задоволено на 85,47 % (20 000х100:23399,72). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 940 грн. 20 коп. (2270х85,47%). На підставі наведеного,

Outcome: approved