Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У січні 2021 КП «Житло-сервіс» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що позивач утримує та проводить обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №296 від 06.08.2001. Між позивачем та [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , 31.07.2001 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем своєчасна оплата цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, у відповідача виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2017 по 29.02.2020 у сумі 21 260,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачем нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 1477,14 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 801,48 грн. за період з 01.01.2017 по 29.02.2020. На підставі викладеного, позивач просить стягнути на його користь з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2021, за заявою відповідача, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнав з підстав викладених у відзиві на позов, заперечував проти задоволення позову. Крім того, подав заяву про застосування строків позовної давності. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №296 від 06.08.2001 передано на обслуговування КП Житло-сервіс житловий будинок [ADDRESS] . Між КП «Житло-сервіс» та [PERSON] , яка на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 31.07.2001 є власником квартири [ADDRESS] , 31.07.2001 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (далі - договір). Пунктом 1 договору визначено предмет договору, а саме забезпечення та ремонту житлового будинку, а також утримання прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати ці послугу за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до свідоцтва про право власності від 31.07.2001 Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат, жилою площею 29,9 кв.м. загальною площею 72,0 кв.м., належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 19, 20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно з положеннями ст. 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідач надала суду квитанції про оплату комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] , чим підтвердила отримання нею визначених договором послуг. Позивач стверджує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором у неї виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2017 по 29.02.2020 у сумі 21 260,16 грн. Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Позивач здійснював нарахування плати згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачам залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим №211 від 12.02.2018 (далі - розпорядження №211). Відповідно до розпорядження тариф на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі прибуток та ПДВ у разі оплати послуг до 20 числа складав 7,37 грн. за 1 кв.м.; тариф на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі прибуток та ПДВ у разі оплати послуг після 20 числа складав 8,11 грн. за 1 кв.м. Розпорядження №211 втратило чинність згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 14.11.2019 №1977. Відтак, розпорядження №211 на момент нарахування плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2019 по 01.07.2019 було чинним, а тому підлягало застосуванню. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 1477,14 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 801,48 грн. за період з 01.01.2017 по 29.02.2020. У відповідності до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Також, представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 128). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення платником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, виконавець в свою чергу має право вимагати сплату прострочених щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження 14-10цс18). Також у п.п. 83-85 постанови від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступних висновків застосування норм права. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06. 2004). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 633, чинної з 30.08.2017). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом у січні 2021 року, належних доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності по кожному з щомісячних платежів суду не надав, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за утримання будинку та прибудинкової території за період з січня по грудень 2017 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Тому задоволенню підлягають вимоги позивача по стягненню заборгованості, яка виникла з січня 2018 року. Заборгованість відповідача за утримання будинку та прибудинкової території згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку за період з січня 2018 року по серпень 2020 року склала 17 078,40 грн. (а.с. 10). Разом з тим, представником відповідача надано до суду копії квитанцій про часткову оплату боргу у зазначений період на загальну суму 3 072,56 грн. Зазначені оплати підтверджуються також представленим позивачем додатковим розширеним розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] (а.а.с.161-163). У кінцевому рахунку судом задовольняються вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті відповідачем до серпня 2020 житлово-комунальні послуги за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 14 005,84 грн. (17 078,40 грн. - 3 072,53 грн.). Отже, з урахуванням наданих представником відповідача квитанцій, судом встановлено, що за відповідачем наявний борг у сумі 14 005,84 грн. А також, відповідно до ст. 625 ЦК України на вказану суму позивачем підставно нараховано інфляційну складову у сумі 1195,91 грн. та 3% річних у сумі 733,26 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (15 935,01 грн.), а саме у розмірі 67,70% (15 935,01 х 100 : 23 538,78). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 1536,79 грн. слід покласти на відповідача (2270,00:100 х 67,70%). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1536,79 грн.

Outcome: partial