Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 22 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 414. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач з відповідачем [PERSON] знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 22 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції Україна, актовий запис № 414. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності характерів у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. З часом виявилося, що в позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу сторони так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. Такі стосунки між ними призвели до того, що з 2014 року вони стали проживати окремо, припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет. Фактично сторони стали чужими людьми, у них відсутні спільні інтереси та плани на спільне майбутнє. Збереження сім`ї та формальне збереження шлюбу є неможливим, позивач категорично налаштований на розлучення, подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Син сторін залишається проживати разом з відповідачем, на даний час ніяких перепон у спілкуванні з дитиною немає. Спірні питання по розподілу майна та матеріальному утриманню дитини у сторін відсутні. Ухвалою судді від 20 січня 2022 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 18 лютого 2022 року. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в позовній заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 22 квітня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 414. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач, мати відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно довідки, виданої 04 листопада 2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації: [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації: [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду стало те, що в силу психологічної несумісності характерів у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки. З часом виявилося, що в них різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу позивач та відповідач так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. Такі стосунки між сторонами призвели до того, що з 2014 року вони стали проживати окремо, припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет. Згідно із паспортом позивача, нотаріально посвідчений переклад якого долучений до матеріалів справи, позивач є громадянином Республіки Білорусь. Відповідно до паспорту відповідача, копія якого долучена до матеріалів справи, відповідач є громадянином України. Як зазначено у ч.ч. 1, 2 статті 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої із застереженнями Законом\~України N 240/94-ВР від 10.11.94, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. За змістом\~ положень\~статті \~51\~Конституції України,\~ч.\~1\~статті \~24\~Сімейного кодексу\~ України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 статті 18, п. 3 статті 51, ч. 3 статті 56, ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 статті 110 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом з відповідачем. Спірні питання по розподілу майна та матеріальному утриманню дитини у сторін відсутні. У відповідності до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved