Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, народився на тимчасово окупованій території України, а саме: в м. Міусинськ, Луганської області, в батьків: батька - [PERSON] , [INFO] , громадянина України та матері - [PERSON] , [INFO] , громадянки України. В обґрунтування своїх заявлених вимог вказав, що у них із дружиною, на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Міусинськ, Луганської області, [INFO] в Державній бюджетній установі охорони здоров`я Автономної Республіки Крим "Феодосійський медичний центр" народила доньку - [PERSON] . На підтвердження факту народження сина медичною установою [PERSON] видано медичне свідоцтво про народження № 77 від 25.01.2015 року. На даний час заявник разом з малолітнім сином перебувають на території України та звернувшись до Карлівського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) з проханням провести реєстрацію дитини та видати свідоцтво про народження отримав відмову, так як документи видані на тимчасово окупованій території України у відповідності до ч. 2, 3ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", є недійсними та такими, що не створюють правових наслідків. Єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження дитини, а тому [PERSON] , змушений звернутися до суду. Заявник у судове засідання не з`явився, надіслала до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Карлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що медичною установою, а саме: Державна установа Краснолучський перинатальний центр, [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) видано медичне свідоцтво про народження № 77 від 25.01.2015 року про народження [INFO] дитини чоловічої статі, масою 2560 г, у м.Міусинськ, Луганської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.12.2021 року (повторно), [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2007 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолучського міського управління юстиції Луганської області складено актовий запис №78. Також встановлено, що [PERSON] звернулася до Карлівського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) з проханням провести реєстрацію дитини та видати свідоцтво про народження отримала відмову, так як документи видані на тимчасово окупованій території України у відповідності до ч. 2, 3ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" у чому йому було відмовлено. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові; походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, оцінюючи надані заявником документи про народження, суд виходить з того, що народження дитини є юридичним фактом, що має наслідком зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження дитини, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження дитини на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди, тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, так як законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження його дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved