Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

14.01.2022 року [PERSON] \~звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем,\~\~зареєстрований 26.11.2013 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №148, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися, з 2016 року відносини між нею та відповідачем стали погіршуватися, вони часто сварилися, пізніше відповідач під час сварок став застосовувати відносно неї силу, а з початку 2021 року вони взагалі втратили інтерес один до одного, перестали розуміти один одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна не має, від шлюбу сторони не мають дітей, але добровільно розірвати шлюб через органи РАГС відповідач не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач\~ [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, окрім цього просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодний, строк для примирення просить не надавати. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2013 року, який зареєстровано Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб не бажають. Згідно\~статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім`єю проживати не бажають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд задовольняяє вимогу позивача щодо відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved