Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом. в якому просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] , та яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , яка померла [INFO] , арешт на яку накладено Дніпровським відділом державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Херсон на підставі постанови серії АА №775275 та постанови серії АА 775276 від 07.05.2004 р. В обгрунтування позову вказав, що на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] належить йому та його матері [PERSON] , яка [INFO] померла. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, нотаріальною конторою повідомлено, що на спадкове майно накладений арешт, а відтак, видача свідоцтва є неможливою, рекомендовано звернутися до суду. В зв`язку з цим, звернувся до виконавчої служби, де йому було повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень не виявлено відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] , також повідомлено, що виконавчі провадження, при примусовому виконанні яких було накладено арешт знищено, але арешт на теперішній час не скасовано, в зв`язку з чим, змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2021 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учсників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 01.09.1993 р. №3719 (арк. справи 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2020 року (арк. справи 7). 07.05.2004 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Петраш В.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №775275, на виконання виконавчого листа №2-2967 виданого 12.12.2003 р. Дніпровським районним судом м. Херсона, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (арк. справи 13). Листом №48607 від 01.07.2021 р. Дніпровський РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що за інформацією Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] не виявлено. Провадження по якому було накладено арешт на майно знищено за строком давності (арк. справи 14). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №282168248 від 01.11.2021 р., за адресою: [ADDRESS] наявне обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 19.05.2004р. за №12139; підстава обтяження: постанова АА 775275, 07.05.2004 р. Дніпровський ВДВС; об`єкт обтяження 1/2 частина квартири; власник [PERSON] (арк. справи 32). За матеріалами спадкової справи №123/2020 заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що станом на 09.11.2021 р. із заявою про прийняття спадщини [INFO] звернувся син померлої [PERSON] (арк. справи 41). Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися, осіб, які б були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем не встановлені. Відповідно до п.п.4.15, 4.17 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, зазначеною нормою передбачено, що у випадку накладення арешту судовими чи слідчими органами на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Як вбачається з матеріалів справи, арешт на все майно спадкодавця (1/2 частину майна), накладено державною виконавчою службою в рамках виданого виконавчого листа Дніпровським районним судом м.Херсона №2-2967 у 2004 році. Виконавче провадження знищено за терміном зберігання. Інші виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з усього майна боржника виконавцем. Відповідно до ч.5 ст.59 зазначеного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки право позивача на отримання правовстановлюючого документу на спадкове майно є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Згідно п.2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).\~ Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 757/23139/18(провадження № 61-14832св19). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18). Позивач є спадкоємцем майна на яке накладено арешт та фактично володіє та користується цим майном. Спору щодо права власності немає. Судом з`ясовано, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт завершено та знищено, інших виконавчих проваджень відносно спадкодавця в АСВП не виявлено, проте арешт залишився не знятим. Таким чином, вважаючи свої права як спадкоємця порушеними внаслідок існування арешту спадкового майна [PERSON] , має правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину, переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину, відсутність на виконанні будь-яких виконавчих проваджень, в тому числі в рамках якого було накладено арешт на все майно спадкодавця, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. В той же час, з врахуванням того, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт накладено на 1/2 частину квартири [PERSON] за постановою №АА 775275 від 07.05.2004 р., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зняття арешту з вказаної частини майна спадкодавця за постановою серії АА №775276 від 07.05.2004 р. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 16 лютого 2022 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial