Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

21.09.2021 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визначити [PERSON] додатковий строк протягом двох місяців з дня набуття судовим рішенням законної чинності для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від спадкодавця [PERSON] , смерть якої настала [INFO] у м. Охтирка Сумської області. Вимоги вмотивовані тим, що [INFO] померла рідна бабуся позивача [PERSON] , яка за життя проживала по [ADDRESS] . Позивач здійснив поховання бабусі, однак спадковими питаннями не займався, оскільки вважав, що не є спадкоємцем першої черги, а про наявність заповіту нічого не знав. Однак у серпні 2021 року під час проведення поточного ремонту житлового будинку своєї бабусі позивач виявив оригінал заповіту, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження на все майно [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як ним пропущено строк подання заяви про її прийняття, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 24.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 01.02.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його у часті та без його представника, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подали заяви про розгляд справи без її участі, при вирішенні позову покладалися на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 19.03.1993 [PERSON] склала заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Бурбикою Т.А., реєстр за № 787, яким на випадок смерті заповідала все майно, яке на день смерті їй буде належати і на яке вона за законом матиме право, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, [PERSON] (а.с. 19-20). 27.05.1997 приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорусом Н.В., реєстр № 603, посвідчено згоду [PERSON] дружині [PERSON] на дарування жилого будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , придбаного ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі, внукові [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради від 21.05.2002 № 6174 [PERSON] мешкала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). В матеріалах справи наявна довіреність від 19.09.2007, видана [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л.М., реєстр № 4260, якою надано уповноваженому право управляти та розпоряджатись (продати, обміняти) на умовах і на розсуд уповноваженого належними [PERSON] на праві приватної власності житловим будинком і земельною ділянкою (або їх частинами), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно довідки директора КП «Охтирське МБТІ» від 06.11.2007 № 818 власником будинку [ADDRESS] , є [PERSON] відповідно до договору забудови від 10.11.1955 (а.с. 26). На замовлення [PERSON] виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] , надану для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (а.с. 28-30). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 21.08.2009 №00001149746 (а.с. 13,16). Згідно свідоцтва про поховання, [PERSON] здійснив поховання [PERSON] (а.с.15). 01.02.2022 завідувачем Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області Богдан К.М. надано відповідь позивачу, відповідно до якої роз`яснено право звернутися до суду за наявності поважних причин пропуску строку із заявою про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У своїх доводах позивач, як на причину пропуску строку, посилається на те, що йому не було відомо про наявність заповіту на майно, яке лишилося після смерті бабусі, та наявність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке лишилося після смерті спадкодавця. Після спливу шестимісячного строку він з`ясував зазначені факти та одразу почав займатися збором необхідних документів. За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії.

Outcome: approved