Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач в січні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що відповідач проживає в кв. [ADDRESS] . Обслуговування мешканців та управління будинком за адресою: [ADDRESS] здійснює ЖБК «КРИСТАЛ-7» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідальним за її особовим рахунком та споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідач своєчасно та у повному обсязі не оплачував за надані йому житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.05.2014 року по 01.12.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 64444 грн. 58 коп., а також 19 943 грн. 01 коп. інфляційного нарахування та 4147 грн. 25 коп. 3 % річних. Через невиконання відповідачем своїх обов`язків призвело звернення позивача до суду, що зумовило додаткові витрати з його боку на підготовку до розгляду справи в суді. Послуги з підготовки до розгляду та розгляду справи в суді позивачу надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр права» на підставі договору про надання правової допомоги № А /23092019/ША від 23.09.2019. Відповідно до умов зазначеного договору позивач замовив у ТОВ «КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВА» послуги, необхідні для підготовки до розгляду та розгляду справи в суді, а саме складання позовної заяви, за які було сплачено 2010 грн. Окрім того, позивач попередньо (орієнтовно) планує понести ще затрати, які пов`язані із підготовкою до розгляду та розгляду справи в суду та будуть сплачені Товариству з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ПРАВА», а саме: подання позовної заяви до суду, вартість яких 1340 грн., участь у першому судовому засіданні, вартість якої 2010 грн. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу «КРИСТАЛ-7» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2014 року по 01.12.2019 з урахуванням інфляційного нарахування та 3 % річних в розмірі 88 534 грн. 84 коп., судовий збір в сумі 1921 грн. та 5360 грн. витрати за послуги з підготовки до розгляду та розгляду справи в суді: а саме: складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду та участь у першому судовому засіданні в сумі 5360 грн. 17.12.2020 від позивача надійшла заява про покладення судових витрат на відповідача, які складаються з судового збору в сумі 1921 грн. та 6030 грн. витрат на правничу допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 29.01.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з обставин викладених в позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову через недоведеність. Також просила суд застосувати строки позовної давності, відмовивши в позові. Зазначала, що позивач не довів виходячи з яких показників лічильника нараховувалася плата за водопостачання та теплопостачання, всі розрахунки знаходяться в її довірителя, і вона позбавлена можливості надати контррозрахунок. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відповідач не скористався правом подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Обслуговування мешканців та управління будинком за адресою: [ADDRESS] здійснює ЖБК «КРИСТАЛ-7». Як убачається з матеріалів справи заборгованість за житлово-комунальні послуги позивачем нарахована відповідачу за період з 01.05.2014 року по 01.12.2019 року. З наданого позивачем розрахунку убачається, що відповідач взагалі ніякої оплати не проводив, не дивлячись на обов`язок своєчасно сплачувати внески у рахунок покриття витрат на утримання прибудинкової території, а також за спожиті комунальні послуги. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовано Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд відмовляє у стягненні заборгованості за період з 01.05.2014 року по 08.01.2017 року включно, оскільки звернення до суду мало місце 09.01.2020 року. Наявність заборгованості у відповідача позивач доводить розрахунком заборгованості (а.с.6-8), а також наданим в судовому засіданні 19.01.2022 року детальним розрахунком заборгованості; статутом кооперативу; протоколом загальних зборів членів ЖБК «Кристал-7» протоколом № 1 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Кристал-7»; протоколом № 1/2019 загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу «Кристал-7» від 26.05.2019 року; договором на постачання теплової енергії укладеним в 1999 році між ЖБК «Кристал -7» та АК «Київенерго» від 24.02.1999 р. з обсягами постачання теплової енергії «Абоненту» тарифами та теплову енергію за 1999 рік; договором на послуги водопостачання та водовідведення від 27.02.1999 року; договором про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.06.2015 року укладеного між ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Кристал -7» . В своїх поясненнях представник позивача доводить, що до грудня 2017 року кооператив був колективним споживачем комунальних послуг у вигляді опалення та гарячої води на підставі відповідного договору № 023-0361 від 21.02.1999 року укладеного в АК «Київенерго»; до липня 2019 року кооператив був колективним споживачем гарячої води, на підставі відповідного договору № 02036140000100 від 01.06.2015 укладеного з ПАТ «Київенерго»; а до липня 2019 - колективним споживачем комунальної послуги у вигляді водопостачання і водовідведення на підставі договору № 5092/4-12 від 27.02.1998, укладеного з Державним комунальним об`єднанням «КИЇВВОДОКАНАЛ», разом з тим суду не надає належних доказів на підтвердження того, що вказані договори діяли до періоду що вказує позивач. Так, відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 УК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. ПрАТ «АК «Київводоканал» визначено виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року і після внесення вказаних змін позивач не довів правомірність нарахування коштів за холодне водопостачання, також не доведено відповідно до яких тарифів проведено нарахування та яких показників лічильника, не надано доказів, що позивач є колективним споживачем даних послуг у цей період, а тому суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат за холодне водопостачання в межах строків звернення до суду. Стосовно заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в межах строків звернення до суду суд також зазначає, що позивачем не надано суду доказів виходячи з яких показників лічильників та виходячи з яких тарифів проведені вказані нарахування позивачем, як і не надано доказів на підтвердження того, що саме позивач з січня 2017 року по червень 2019 року є колективним споживачем даних послуг. Так, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію про право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживача, у зв`язку з чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2004 № 1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 р. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Отже, суд вважає, що в межах строків звернення до суду позивач також не довів правомірність стягнення заборгованості з центрального опалення та постачання гарячої води. Окрім того, з наданого суду детального розрахунку убачається, що в червні 2019 року позивач нарахував відповідачу борг в сумі 20 188 грн. та правомірність нарахування доводить протоколом № 1/2019 загальних зборів членів ЖБК «Кристал-7». Разом з тим, позивач в порушення вимог ст. 76-81 ЦПК України не надав суду належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості відповідача перед ним в сумі 20188 грн. Протокол загальних зборів членів ЖБК «Кристал -7» не є беззаперечним доказом правомірності нарахування боргу у вказаному розмірі. Статтею 151 ЖК УРСР визначені обов`язки власника по забезпеченню схоронності житлового будинку (квартири) : громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. П.8.2 Статуту визначено, що цільові внески здійснюються членами кооперативу у порядку та в строки, що визначаються загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. Частка члена кооперативу в загальному обсязі цільових внесків встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. У відповідача, як у власника квартири існує обов`язок щомісяця оплачувати затверджені органами управління ЖБК «Кристал-7» платежі по утриманню будинку та прибудинкової території. До 30.03.2017 р. ЖБК «КРИСТАЛ-7» використовував розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території , який був затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.07.2012 №1191 і який становив 3,08 грн./м2. 30.03.2017 загальними зборами ЖБК «КРИСТАЛ-7» затверджено внесок на утримання будинку і прибудинкової території 6 грн./м2, а 26.05.2019 - 8 грн. м\\2. Враховуючи заявлене стороною відповідача клопотання про застосування строків позовної давності , суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2017 року по листопад 2019 року в сумі 7058 грн.25 коп. В задоволенні решти вимог суд відмовляє. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України розмір судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Понесені витрати на правничу допомогу позивач доводить суду договором про надання правової допомоги від 23.09.2019 року, розрахунком витрат на правову допомогу на суму 5360 грн., платіжним дорученням № 409 від 12.12.2019 р. на суму 2010 грн., платіжним дорученням від 17.01.2020 на суму 2010 грн., платіжним дорученням від 18.03.2020 ро на суму 2010 грн. Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 6030 грн. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначалося вище, позовні вимоги задоволено частково. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 1000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 153 грн. 15 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial