Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пишний Артем Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 04.05.2007 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №030.29-50/258. АТ «Альфа Банк» є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання. Відповідно до п.п.1.1.1 кредитного договору кредит буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 12,5 процентів річних і комісії визначених умовами договору, в межах максимального ліміту заборгованості 35 000.00 доларів США з щомісячним зниженням ліміту за станом на кожне 10 число місяця на 194 долара США. Кінцевий термін повернення основної суми заборгованості 03 травня 2022 року. 04.05.2007 року між позивачкою та АКБСР «Укрсоцбанк» укладений договір іпотеки №030.29-50/258-С. У якості зобов`язання передана однокімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.4 Договору іпотеки сторони визначили зміст і розмір основного зобов`язання та строки його виконання. Повернення траншів кредиту виданих за технологією відновлювальної кредитної лінії, у межах максимального ліміту заборгованості 35 000.00 доларів США з щомісячним зниженням ліміту за станом на кожне 10 число місяця на 194 долара США. 14.03.2015 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» були укладені договори про внесення змін до договорів про надання відновлювальної кредитної лінії та до іпотечного договору. 14.03.2016 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін №2 до договору про надання кредиту, відповідно до умов якого було змінено валюту кредиту, переведено суму кредиту 20 390 доларів США разом з нарахованими процентами у гривню. На адресу позивача від відповідача надійшла вимога про усунення порушення від 21.09.2020 року. Відповідач зазначив у даній вимозі про те, що є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання та вимагає погасити заборгованість по кредитному договору. Позивачку ніхто не повідомляв про зміну кредитора, крім того, до вимоги не надано розрахунку заборгованості та не зазначено за який період нарахована заборгованість, відсутні копії первинних документів які підтверджують заборгованість та виписки по рахунку. Проте, відповідач звернувся до приватного нотаріуса, який 23.11.2020 року вчинив виконавчий напис №2545 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] на користь відповідача в рахунок заборгованості за кредитним договором на загальну суму 606 381.24 грн. 29.12.2020 року постановою приватного виконавця Пишного А.В. було відкрито виконавче провадження з виконання наведеного вище виконавчого напису. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги АТ «Альфа Банк» спірними. Позивачка зазначає, що її ніхто не повідомляв про зміну кредитора, крім того, до вимоги не надано розрахунку заборгованості та не зазначено за який період нарахована заборгованість, відсутні копії первинних документів які підтверджують заборгованість та виписки по рахунку. Ухвалою судді [PERSON] від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 15.06.2021 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву. 20.09.2021 року від представника АТ «Альфа Банк» до суду надійшли письмові пояснення за позовом. Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року призначено повторний авто розподіл даної цивільної справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021 року визначено для розгляду даної справи суддю Панченко О.М. Ухвалою від 08.11.2021 року прийнято дану цивільну справу до провадження судді Панченко О.М., призначено її підготовчий розгляд. Протокольною ухвалою суду від 09.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи у справі приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені приватним виконавцем у відзиві на позовну заяву. Третя особа у справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Виходячи із матеріалів справи судом встановлено, що 04.05.2007 року між позивачкою та АКБСР «Укрсоцбанк» укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №030.29-50/258. АТ «Альфа Банк» є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання. Відповідно до п.п.1.1.1 кредитного договору кредит буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 12,5 процентів річних і комісії визначених умовами договору, в межах максимального ліміту заборгованості 35 000.00 доларів США з щомісячним зниженням ліміту за станом на кожне 10 число місяця на 194 долара США. Кінцевий термін повернення основної суми заборгованості 03 травня 2022 року. 04.05.2007 року між позивачкою та АКБСР «Укрсоцбанк» укладений договір іпотеки №030.29-50/258-С. У якості зобов`язання передана однокімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.4 Договору іпотеки сторони визначили зміст і розмір основного зобов`язання та строки його виконання. Повернення траншів кредиту виданих за технологією відновлювальної кредитної лінії, у межах максимального ліміту заборгованості 35 000.00 доларів США з щомісячним зниженням ліміту за станом на кожне 10 число місяця на 194 долара США. 14.03.2015 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» були укладені договори про внесення змін до договорів про надання відновлювальної кредитної лінії та до іпотечного договору. 14.03.2016 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін №2 до договору про надання кредиту, відповідно до умов якого було змінено валюту кредиту, переведено суму кредиту 20 390 доларів США разом з нарахованими процентами у гривню. На адресу позивачки від відповідача надійшла вимога про усунення порушення від 21.09.2020 року. Відповідач зазначив у даній вимозі про те, що є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання та вимагає погасити заборгованість по кредитному договору. Позивачка зазначає в своєму позові про те, що її ніхто не повідомляв про зміну кредитора, крім того, до вимоги не було надано розрахунку заборгованості та не зазначено за який період нарахована заборгованість, відсутні копії первинних документів які підтверджують заборгованість та виписки по рахунку. Проте, відповідач звернувся до приватного нотаріуса, який 23.11.2020 року вчинив виконавчий напис №2545 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] на користь відповідача в рахунок заборгованості за кредитним договором на загальну суму 606 381.24 грн. 29.12.2020 року постановою приватного виконавця Пишного А.В. було відкрито виконавче провадження з виконання наведеного вище виконавчого напису. На думку позивачки, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги АТ «Альфа Банк» спірними. Позивачка зазначає, що її ніхто не повідомляв про зміну кредитора, крім того, до вимоги не надано розрахунку заборгованості та не зазначено за який період нарахована заборгованість, відсутні копії первинних документів які підтверджують заборгованість та виписки по рахунку. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). За таких обставин, враховуючи вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису саме на кредитному договорі, суд дійшов до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, суд вважає за необхідне також звернути увагу на наступне. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] зазначає, що вона не визнає наявність у неї заборгованості перед відповідачем у повному обсязі, оскільки заперечує сам факт існування боргу саме в такому розмірі та в такій валюті. Крім того, позивачка вважає, що відповідачем не було надано нотаріусу доказів безспірності її заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, з огляду на їх відсутність. Зокрема, позивачка стверджує, що нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі є безспірним. Вказані доводи позивачки не спростовані відповідачем. До матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів дійсності існування боргу у позивачки перед відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивачки про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості. Представник позивачки в судовому засіданні зазначив, що відповідач всупереч ст. 417 ЦК України не надав доказів переходу до нового кредитора права вимоги за спірним договором, до вимоги відповідача не гадано розрахунку заборгованості та не зазначено за який період нарахована заборгованість, також відсутні копії первинних документів, які підтверджують заборгованість та виписки по рахунку, позивачка передавала предмет іпотеки по валютному зобов`язанню, а виконавчий напис вчинено у національній валюті. Нотаріусом, в свою чергу, не було належним чином перевірено всі ці факти. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved