Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 8316 про стягнення з неї /позивачки/ на користь відповідача заборгованості. Вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість, яка стягується з неї за таким виконавчим написом, вона не визнає і, відповідно, така заборгованість не є безспірною, вчиняючи зазначений виконавчий напис, нотаріус не перевірив цієї обставини, до того ж, строк дії кредитного договору закінчився і даний договір не був посвідчений нотаріально, а тому просила визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала частково, просила відмовити в позові в частині вимог щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 2400 грн., оскільки, як з`ясувалось, дані кошти не списувались з рахунку позивачки. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі, надав відзив на позов, яким просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Треті особи: приватний нотаріус Хара Н.С., приватний виконавець Микитин О.С. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8316, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 2008156926 від 20 лютого 2014 року, укладеним з ПАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 4 березня 2018 року по 18 лютого 2019 року у розмірі 26490,98 грн., а також за вчинення цього виконавчого напису плати у розмірі 450 грн., загальна сума, що підлягає стягненню за цим виконавчим написом становить 26940,98 грн. /а.с.70 /. За постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. від 16 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса /а.с.10/. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 18 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та позивачкою 20 лютого 2014 року і відомості про те, що такий договір був посвідчений нотаріально, відсутні /а.с. 32-34/. Таким чином, суд приходить до переконання, що договір кредиту, який було надано нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, жодних заперечень щодо цього відповідачем суду не надано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, належні та допустимі докази, зокрема, первинні документи (касово-бухгалтерські документи), на підтвердження перерахування позивачці кредитних коштів за вказаним кредитним договором відсутні. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 18 лютого 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 8316 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» коштів на загальну суму 26\~940,98 грн., таким, що не підлягає виконанню. В частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки коштів в сумі 2400 грн. суд визнає за необхідне відмовити, оскільки, як визнала в судовому засіданні представник позивачки, дані кошти з рахунку позивачки не списувались. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 1362 грн.

Outcome: partial