Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «ТЕРРА БАНК», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» про зобов`язання вчинити дії по сплаті заборгованості із заробітної плати, а саме: - зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити заборгованість із заробітної плати позивача згідно судових рішень на загальну суму 221 856,40 грн. - зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити вимоги по сплаті заборгованості із середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальній сумі 221 856,40 грн. (без відрахувань) у другу чергу вимог кредиторів, змінивши черговість в реєстрі кредиторів згідно вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.12.1 глави 12 розділу V «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» та ст. 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку, що підтверджуються рішеннями судів, що вступили в законну дію. - зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» Ірклієнка Ю.П. внести зміни та відповідно включити вимоги та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити вимоги по сплаті заборгованості із середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальній сумі 221 856,40 грн. у другу чергу вимог кредиторів, змінивши черговість в реєстрі кредиторів згідно вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.12.1 глави 12 розділу V «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» та ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку, що підтверджуються рішеннями судів, що вступили в законну дію. Позивач зазначила, що внесення сум заборгованості по заробітній платі до 7-ї черги реєстру кредиторів, невиплата заборгованості по заробітній платі згідно судових рішень є порушенням її права на отримання заробітної плати та інших належних їй виплат взагалі, зокрема у тій черговості, що визначена спеціальним законом, яким керуються при виконанні своїх функцій Фонд гарантування вкладів та Уповноважена особа Фонду, якій Фонд делегує свої повноваження на ліквідацію установи банку. 24.01.2019 року через канцелярію суду представником фонду гарантування подано відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, також зазначали, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку, передбаченому Законом. Уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору, відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. 25.01.2010 року через канцелярію суду В.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» подано відзив, у якому заперечують проти задоволення вимог позивача у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому засіданні просила у позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, судом встановлено наступне. Постановою Правління Національного банку України № 518 від 21.08.2014 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування 28.08.2014 прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», відповідно до якого в ПАТ «ТЕРРА БАНК» з 22.08.2014 року була запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 року №831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 24.12.2014 № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 рік з 24.12.2014 року по 23.12.2015 року включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 17 грудня 2015 року № 222 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» на 1 рік до 23 грудня 2016 включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ТЕРРА БАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу до 23 грудня 2016 включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 11 грудня 2017 року № 5335 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» строком на один рік до 06 грудня 2018 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ТЕРРА БАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Ірклієнку Юрію Петровичу строком на один рік до 06 грудня 2018 року включно. Так, на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 05 листопада 2018 року № 2955 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» строком на один рік з 07 грудня 2018 року до 06 грудня 2019 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ТЕРРА БАНК» визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку Ірклієнку Юрію Петровичу строком на один рік з 07 грудня 2018 року до 06 грудня 2019 року включно. Згідно частини третьої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов`язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю. Із матеріалів справи вбачається, що на сьогодні, банк є самостійною юридичною особою. Банк перебуває у стані ліквідації, але запису про його припинення як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким врегульовано відносини що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Указані відносини регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Пунктом 8 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до положень пункту 3 частини п`ятої статті 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів / обов`язкових платежів, а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку. Разом з тим, в пункті 2 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що грошові вимоги щодо заробітної плати, які виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, виплачуються Фондом в порядку черговості з коштів одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку. Вказаною статтею також передбачено черговість задоволення кредиторських вимог та встановлено, що грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку підлягають задоволенню у другу чергу. Тобто, спеціальною нормою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що виплати проводяться протягом всього часу ліквідаційної процедури банку в порядку черговості. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження, реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду (частина шоста статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » З аналізу наведених норм вбачається, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами під час здійснення тимчасової адміністрації/ліквідації у банку, тому заборгованість із заробітної плати та інших розрахункових платежів здійснюється після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів у порядку черговості, передбаченої цим Законом. Згідно з пунктом 5 -4 статті 2 Закону України «Про систему гарантування фізичних осіб» кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань. Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону У країни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 17 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Процедура ліквідації банку, наслідки початку процедури ліквідації банку, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення ліквідації, заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів та інші питання ліквідації банків викладені у розділі VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси, а строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав. Повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення ліквідації банку визначені статтею 48 Закону України «Про систему гарантування Фізичних осіб». Відповідно до пунктів 1,3,5,8 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема: здійснює повноваження органів управління банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом вказаних вище норм, перебування банку у процедурі ліквідації унеможливлює стягнення коштів на користь кредитора банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб». Положення частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку, зокрема, щодо до вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - грошової суми, яка не є заробітною платою за виконану роботу, а є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку її виплати. Дане узгоджується з позицією Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у Постанові від 28.03.2018 року. Правова природа середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП України) зведена до відповідальності за порушення обов`язку роботодавця щодо розрахунку при звільненні. Тобто сплата середнього заробітку за ст. 117 КЗпП України визначена через правову категорію відповідальності та не є частиною заробітної плати працівника. В ч. 5 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 зазначається, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Тобто, сплата середнього заробітку за ст. 117 КЗпП України визначена через правову категорію відповідальності та не є частиною заробітної плати працівника. У Постанові від 18.01.2017 № 6-2912цс16 Верховний Суд України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції ст. 117 КЗпП України, прийшов до наступного висновку: не проведення з вини власника розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Верховний Суд України зазначає, що у положеннях ст. 117 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку. Отже, враховуючи висновки Верховного Суду України щодо застосування ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є відповідальністю роботодавця, а не заробітною платою. Крім того, аналогічні висновки Верхового Суду України містяться в інших постановах ВСУ від 15.09.2015 № 21-1765а15, від 11.05.2016 №6-383цс16, від 11.11.2015 №6-2159цс15, від 22.01.2014 №6- 159цс13. Отже, відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені є саме відповідальністю передбаченою ст. 117 КЗпП України, а не вимогою щодо заробітної плати, як вважає позивач. Відповідно до частини п`ятої статті 45 спеціального Закону, протягом 30 днів з опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наділяє Уповноважену особу Фонду гарантування та Фонд гарантування окремими владними функціями. Таким чином законодавець чітко розмежовує повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування та Фонду гарантування. Відповідно до приписів статей 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Згідно із статтею 48 Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: 1) виконує повноваження органів управління банку; 2) приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; 3) складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; 4) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 5) у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 6) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 7) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 8) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов`язковому зберіганню; 9) виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 10) здійснює відчуження активів і зобов`язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. Уповноважена особа Фонду може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та/або нормативно-правовими актами Фонду, які є необхідними для завершення процедури ліквідації банку. Статтею 45 Закону встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити саме уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. При цьому черговість та порядок задоволення вимог до банку за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, визначені статтею 52 Закону. Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону Фонд гарантування зобов`язаний розмістити інформацію про ліквідацію банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет та опублікувати відомості про ліквідацію банку в газетах «Урядовий кур`єр» та «Голос України». Відповідно до частини першої статті 49 Закону, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікував відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягань затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Тобто аналізуючи зазначене, відповідно до частини четвертої статті 48 Закону, саме уповноважена особа Фонду на ліквідацію складає реєстри акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів, а тому Фонд гарантування у даній справі не порушував прав позивача. Пунктом четвертим частини першої статті 52 Закону чітко визначений порядок задоволення вимог кредиторів, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємці а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Таким чином із вищевказаного вбачається, що задоволення вимог кредиторів банку здійснювалось виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку, передбаченому Законом. За таких обставин, враховуючи позовні вимоги та їх обґрунтування, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed