Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

06.12.2021 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 10.12.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , яка станом на 31.10.2021 року становить 19098,55 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 10.12.2008 року договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 4, 38). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 43), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 47, 48), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 10.12.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого після проведення 17.07.2009 р. державної реєстрації змін є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 3.2., п. 3.3. Умов і Правил). Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 16-29). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 5577212906767093, оформленої на [PERSON] , 10.12.2008 р. було встановлено кредитний ліміт 500 гривень, 30.10.2019 р. - зменшено до 0 гривень (а.с. 14). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.10.2021 року становить 23811,58 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 494,50 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 18474,05 гривень; заборгованості по пені - 4843,03 гривень; заборгованості по комісії - 0,00 гривень. При цьому позивач просить стягнути заборгованість в сумі 19098,55 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом - 494,50 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 18474,05 гривень, заборгованості за пенею - 130 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-9). Відповідно до довідки, за кредитним договором, укладеним між позивачем і [PERSON] , було відкрито кредитну картку 10.12.2008 р. № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня листопада 2012 року (а.с. 15). З виписки за договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості (а.с. 10-13). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Договору він діє протягом 12 місяців з моменту його підписання та автоматично пролонгується на такий самий строк, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення його дії (п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг). Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved