Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 07.08.2010\~р. Міським відділом реєстрації актів Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~370, стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 4\~000,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтований тим, що протягом останніх кількох років сімейне життя [PERSON] з [PERSON] поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони стали чужими один одному. [PERSON] не має змоги утримувати сина та забезпечувати йому належний рівень життя. [PERSON] коштів на утримання сина не дає, він не працює офіційно, має мінливий дохід, має змогу і можливість для заробітку. [PERSON] позов в частині вимоги про розірвання шлюбу визнав, а в частині вимоги про стягнення аліментів просить задовольнити позов частково, а саме стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що аліменти у розмірі 4\~000,00\~грн. є для нього занадто великими, [PERSON] не подала доказів, які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у такому розмірі, він не працевлаштований, постійного заробітку не має, добровільно надає грошову допомогу на період навчання дочці від першого шлюбу, допомагає своїй матері-пенсіонерці. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 07.08.2010\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~370, вони є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.08.2010\~р. та свідоцтвом про народження від 12.11.2011\~р. (а.\~с.\~6, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , а тому задовольняє цю вимогу. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття. Зі змісту позовної заяви та відзиву випливає, що [PERSON] та [PERSON] визнають, що їхня дитини проживає разом з [PERSON] . Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З наведеної норми Сімейного кодексу України, а також частини першої статті 184 Сімейного кодексу України (суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі) випливає, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з яким проживає дитина, тобто у даному випадку [PERSON] , тому підстави для присудження аліментів у частці від доходу (заробітку), як це просить [PERSON] , відсутні, розмір аліментів має бути визначений у твердій сумі. Визначаючи цей розмір, Суд виходить з такого. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У матеріалах справи практично відсутні будь-яки докази, на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, для визначення розміру аліментів, зокрема, обставини щодо доходів (заробітку) [PERSON] . При цьому Суд критично оцінює посилання [PERSON] на те, що він допомагає своїй матері, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини ним не подано. Разом з тим, зі змісту позовної заяви та відзиву вбачається, що [PERSON] офіційно не працевлаштований. Однак Суд зважає на те, що [PERSON] є працездатною особою, що випливає зі змісту відзиву, у якому він не посилається на незадовільний стан здоров`я та інші обставини, які б перешкоджали йому працювати. Будучи працездатним, [PERSON] не позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати заробітну плату. У Вінницькій області, де проживає [PERSON] , середня заробітна плата у грудні 2022\~р. (остання наявні інформація на момент ухвалення рішення) становила 14\~621,00\~грн.\~на місяць (інформація про що є загальнодоступною у мережі Інтернет, зокрема, на таких ресурсах як https://minfin.com.ua, http://www.ukrstat.gov.ua). Тобто [PERSON] має можливість працевлаштуватись та отримувати у середньому 15\~472,00\~грн. на місяць, що після сплати обов`язкових платежів становитиме близько 12\~222,88\~грн. На момент ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2\~481,00\~грн., що встановлено статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік". Таким чином після витрачання коштів на своє утримання у мінімальному розмірі (2\~481,00\~грн.) у власності [PERSON] залишатиметься близько 9\~741,88\~грн. (12\~222,88 2\~481,00). Між тим, очевидно, що кошти у розмірі 2\~481,00\~грн. не забезпечать на належному рівні задоволення потреб [PERSON] , а тому останній витрачатиме на своє утримання більше коштів у 2 3 рази, тобто у середньому 6\~202,50\~грн. (2\~481,00 * 2,5) , а відтак після витрачання коштів на своє утримання у власності [PERSON] залишатиметься близько 6\~020,38\~грн. (12\~222,88 6\~202,50). [PERSON] є батьком [PERSON] , 2002\~р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.11.2002\~р. (а.\~с.\~33), та приймає участь в її утриманні, перераховуючи грошові кошти на рахунок матері дитини, що підтверджується квитанціями ПриватБанку від 14.04.2021\~р., 14.06.2021\~р., 09.04.2021\~р., 26.07.2021\~р., віл 16.01.2021\~р. та від 26.02.2021\~р. на загальну суму 8\~100,00\~грн., (а.\~с.\~35, 36), у середньому щомісячний розмір платежу за цими квитанціями становив 675,00\~грн. (8\~100,00 /12). З 6\~020,38\~грн. [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 3\~325,00\~грн. щомісячно, оскільки при цьому у його власності залишатиметься ще 2695,38\~грн. (6\~020,38 3\~325,00), тобто усього у власності [PERSON] після сплати цих аліментів та витрачання коштів на утримання повнолітньої дочки (675,00\~грн. щомісячно) залишатиметься близько 8\~222,88\~грн. (12\~222,88 3\~325,00 675,00) щомісячно на своє утримання, що більше ніж у 3,3 рази перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб (2\~481,00\~грн.), тобто дозволить йому утримувати себе більше, ніж на мінімальному рівні. Докази того, що [PERSON] має інших утриманців, незадовільний стан здоров`я тощо, що потребує від нього здійснення відповідних витрат, матеріали справи не містять. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що аліменти [PERSON] на утримання сина мають бути визначені у розмірі 3\~325,00\~грн. щомісячно. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на кожну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018\~р. у справі №\~459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (454,00\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (454,00\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету. Крім того, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 754,78\~грн.

Outcome: approved