Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~із позовною\~заявою до [PERSON] , [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обгрунутвання позову зазначає, що згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 23.05.2018 року у справі №465/1624/16 за позовом [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] про встановлення порядку користування приміщенням квартири, суд вирішив встановити наступний порядок користування приміщеннями квартири по [ADDRESS] - виділити в користування [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] кімнату,площею 11,1 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , [PERSON] кімнату,площею 16кв.м; виділити в користування [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] -кімнату,площею 8 кв.м.; приміщення кухні, коридору,ванної кімнати,вбиральні, балкону,комори на ньому, лоджії,комори в підвалі слід залишити у спільному користуванні сторін. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] забезпечити вільний доступ [PERSON] у дане приміщення. Незважаючи на вказане рішення відповідачі по справі чинять перешкоди у користуванні балконом під індексом 3 площею 1.6 кв.м у квартирі за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на неодноразові її звернення та прохання, закривають на ключ виділену ім. у користування кімнату та не впускають її на балкон. Квартира по [ADDRESS] складається з 3-ох житлових кімнат, площею 11,1 кв.м та 16 кв.м. кухні та комунальних вигод, балкону лоджії, комори, загальна площа квартира 63,2 кв.м. Квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по ј ідеальній частині кожному, відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова від 07.09.2015, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.01.2016 року. У квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Просить позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.08.2019 року відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка подала до суду заяву про розгляд за справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча неодноразово належним чином повідомлялися про дату та час розгляду справи. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задоволити. Третя особа [PERSON] в судове не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час судового засідання. Враховуючи положення\~ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 23.05.2018 року у справі №465/1624/16 за позовом [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] про встановлення порядку користування приміщенням квартири, суд вирішив встановити наступний порядок користування приміщеннями квартири по [ADDRESS] - виділити в користування [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] кімнату, площею 11,1 кв.м.; виділити в користування [PERSON] , [PERSON] кімнату,площею 16кв.м; виділити в користування [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] -кімнату, площею 8 кв.м.; приміщення кухні, коридору,ванної кімнати,вбиральні, балкону,комори на ньому, лоджії,комори в підвалі слід залишити у спільному користуванні сторін. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні спільним допоміжним приміщенням загального користування - горищем будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] забезпечити вільний доступ [PERSON] у дане приміщення. Позивачка зазначає, що відповідачі по справі чинять перешкоди у користуванні балконом під індексом 3 площею 1.6 кв.м у квартирі за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на неодноразові її звернення та прохання, закривають на ключ виділену ім. у користування кімнату та не впускають її на балкон. Позивачка до матеріалів справи долучає висновки експерта №1098, № 1579, №1580, протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, довідки про те, що [PERSON] , [PERSON] зверталися до травмпункту , а також заяву до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області про вжиття мір до [PERSON] і [PERSON] , які проживають із нею в квартирі по [ADDRESS] . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 року), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в\~статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в\~статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положенням частини першої, другої\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. За положеннями ч. 1 ст.\~317\~та ч. 1 ст.\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. По суті позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном є як додатковий спосіб захисту прав власника майна на здійснення ним користування та розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6\~ст. 81 ЦПК України). Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Умовами пред`явлення такої вимоги є наявність майна у володінні та протиправна поведінка інших осіб, яка перешкоджає здійснювати права користування і розпорядження цим майном, тобто створює фактичні або юридичні перешкоди в користуванні майном. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність таких обставин. Відповідно до статей 12,13,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавством України визначені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у статті 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту та вказує підстави позову і в силу положень статті 12\~ЦПК України повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд з власної ініціативи не може змінювати предмет і підстави позову. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть у тому випадку, коли ці порушення і не поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391,405 ЦК України. Наявність у позивача права користування спірною квартирою, є визначальним при вирішенні спору про усунення перешкод у користування нею. Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні спільною квартирою. Разом з тим, жодного доказу у підтвердження зазначеного не надано. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на недоведеність заявлених позивачем вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed