Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить суд: визначити спосіб спілкування батька, [PERSON] , з донькою, [PERSON] , [INFO] таким чином, як зазначено у рішенні виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року: двічі на місяць, в суботу або неділю, з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька за її бажанням, за попереднім інформуванням матері. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] , перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого у сторін народилася спільна донька, [PERSON] , [INFO] . У 2013 році шлюб між сторонами розірвано і після цього дитина залишилась жити разом з відповідачкою, за адресою її мешкання. Згідно судового наказу [PERSON] стабільно і у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від усіх доходів. Позивач вказує, що незважаючи на вказані обставини відповідачка систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні, обумовлюючи тим, що [PERSON] сплачує аліменти розмір яких її не влаштовує. Зазначає також, що любить свою дочку та бажає у повній мірі спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні, а дії відповідачки щодо перешкоджання йому у спілкуванні із дитиною вважає незаконними, та такими, що фактично позбавляють його можливості приймати участь у вихованні дитини, що гарантоване нормами Сімейного Кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року було вирішено визначити наступний порядок спілкування батька, [PERSON] , з донькою, [PERSON] , [INFO] , а саме: двічі на місяць, в суботу або неділю, з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька за її бажанням, за попереднім інформуванням матері. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Процесуальні дії. 19.10.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження по вищезазначеній справі за правилами загального розгляду справи.(а.с.16-17) 12.01.2022 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Сороколета С.І., у якій останній просить закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.01.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 15.02.2022 року сторони не з`явились. 15.02.2022 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Сороколета С.І., у якій останній зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника, вказує також, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату і час проведення судового засідання повідомлялася шляхом надіслання на адресу її реєстрації: [ADDRESS] судових повіток про виклик до суду. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень судових повісток на судові засідання, призначені на 08.12.2021 року,12.01.2022 року, 15.02.2022 року повернулися до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того судом відповідачка [PERSON] викликалася до суду через оголошення, розміщене на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як визначено частиною четвертою\~статті 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачка [PERSON] , належно повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не прибула на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не повідомила; правом подачі відзиву не скористалася; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу у сторін є спільна малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видани повторно 02.12.2017 року. (а.с. 8) Позивач вказує, що у 2013 році шлюб між ним та відповідачкою розірвано і після цього дитина залишилась жити разом з відповідачкою, за адресою її мешкання: [ADDRESS] . Відповідач також зазначає, що відповідачка систематично чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні, обумовлюючи тим, що [PERSON] сплачує аліменти розмір яких її не влаштовує. Зазначає також, що любить свою дочку та бажає у повній мірі спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні, а дії відповідачки щодо перешкоджання йому у спілкуванні із дитиною вважає незаконними, та такими, що фактично позбавляють його можливості приймати участь у вихованні дитини, що гарантоване нормами Сімейного Кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року було вирішено визначити наступний порядок спілкування батька, [PERSON] , з донькою, [PERSON] , [INFO] , а саме: двічі на місяць, в суботу або неділю, з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька за її бажанням, за попереднім інформуванням матері. (а.с. 10) Вказаними діями відповідачка [PERSON] порушує батьківські права позивача по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього\~Кодексу. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У відповідності до статті 158 СК України: 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до статті 159 СК України: 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з вимогами ч.3 ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень ст.18 вказаної Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року було вирішено визначити наступний порядок спілкування батька, [PERSON] , з донькою, [PERSON] , [INFO] , а саме: двічі на місяць, в суботу або неділю, з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька за її бажанням, за попереднім інформуванням матері. В ході розгляду справи встановлено, що між батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, та з боку відповідачки мали місце факти перешкод у спілкуванні та побачень батька з дитиною.\~ Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року, де визначено способи участі батька у вихованні сина. З огляду на викладене, враховуючи право батька на участь у вихованні дитини, виходячи із забезпечення інтересів дитини,суд приходить до висновку,що спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] слід визначити як зазначено у рішенні виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №400 від 16 вересня 2021 року: двічі на місяць, в суботу або неділю, з правом ночівлі дитини за місцем проживання батька за її бажанням, за попереднім інформуванням матері. При цьому, суд враховує, що такий спосіб участі у вихованні найбільш відповідатиме інтересам дитини, яка має право на спілкування із обома батьками та потребу у цьому, і такий спосіб забезпечуватиме інтереси обох батьків, права та обов`язки яких у відношенні дитини є однаковими для них обох. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що визначений судом спосіб участі у вихованні доньки забезпечуватиме насамперед інтереси дитини, якій необхідне спілкування із батьком, а також не порушуватиме прав позивача визначених\~ст.153 Сімейного кодексу України. При цьому суд враховує практику Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та рішення від 27 листопада 1992 року у справі "Олссон проти Швеції", в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Висновки за результатами розгляду справи Виходячи з досліджених судом доказів, з урахуванням рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування, зважаючи на те, що сторони досягли згоди щодо порядку спілкування позивача із донькою, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 141, 153, 157, 158, 159\~СК України, ст.\~11,\~12,\~15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved