Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У квітні 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Позов мотивований тим, що 27.11.2020 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аспро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу від 27.11.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою Д.В., за реєстр. № 2385, на підставі якого позивач набув право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Проте під час здійснення своїх законних прав володіння та розпорядження, позивачем виявлено, що на вказану квартиру накладено арешт згідно постанови серія та номер 56126113, від 18.04.2019 року, видавник Новокодацький ВДВС м. Дніпра, номер запису про обтяження 31248288. Це обтяження унеможливлює у повній мірі реалізацію права власності позивача, що є порушенням прав останнього. Позивач вважає, що такий арешт є незаконним, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аспро» шляхом звільнення квартири за адресою: [ADDRESS] , з під арешту. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року справа передана на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - за підсудністю. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року справа прийнята до провадження, відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання. Позивач та представник в судове засідання не з`явились. Представником подана заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують, прохають задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач не надала відзиву на позовну заяву, не з`явилась в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та ухвалення рішення згідно законодавства. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аспро» було укладено договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., за реєстр. № 2385. Витягом з Державного реєстру речових прав від 27.11.2020 року підтверджено, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аспро». Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2021 року, по даній квартирі зареєстроване обтяження № 31248288 у вигляді арешту нерухомого майна. Підставою для реєстрації вказаного обтяження є Постанова серія та номер 56126113 від 18.04.2019 року, видавник Новокодацький ВДВС м. Дніпра. При цьому вказано особу, майно/права якої обтяжуються, а саме [PERSON] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння. Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на те, що позивач у встановленому порядку набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а отже має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження вищевказаним майном, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , підлягає звільненню з під арешту, оскільки арешт, що накладений постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра, порушує права та інтереси власника майна - АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аспро». Так, арешт накладався з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , проте на даний час вона вже не є власником цього майна, тому у застосуванні такого арешту відпала потреба у зв`язку із переходом права власності на квартиру до іншої особи. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, шо підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved