Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначив, що бажає прийняти спадщину після своєї колишньої дружини [PERSON] , з якою він мешкав однією сім"єю з 2013 року по день її смерті. [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з"явився, клопотань або заперчень не надав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 31 серпня 2020 року Ізюмським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 648.(а.с.10). До спадкового майна після смерті [PERSON] належить наступне: Житловий будинок [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому 07 березня 2006 року за № 698 та зареєстроване в Ізюмському БТІ 14 березня 2006 року за № 13534, книга 80 належить [PERSON] (а.с.16,17). Житловий будинк з надвірними будівлями [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізюмською держнотконторою 08 травня 1987 року за реєстром № 1705, зареєстроване в Ізюмському МБТІ 26 червня 1987 року за № 148, книга 1 та договір купівлі-продажу, посвідчений Ізюмською держнотконторою 11 липня 1987 року за реєстром № 2866, зареєстрований в Ізюмському МБТІ 17 липня 1987 року за № 148, книга 20/22 - після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 27 березня 2017 року Ізюмським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №237(а.с.11, а.с.36-38). Земельна ділянка пл. 0.1000 га, розташована по [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~при \~ \~ \~ \~будинку \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер 6310400000:54:004:0015 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060936, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року, що належала матері [PERSON] - [PERSON] .(а.с.41). Земельна ділянка пл. 0.0862 га, розташованої по [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~при \~ \~ \~ \~будинку \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер 6310400000:54:004:0016 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060937, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року, що належала матері [PERSON] - [PERSON] .(а.с.42). 1/4 частина квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством м. Ізюма Харківської області 23 липня 1999 року за № 580, що належала колишньому чоловікові [PERSON] - [PERSON] .(а.с.44). Головою квартального комітету №13 надано акт від 20 січня 2022 року про той факт, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] з 2013 року по день їїсмерті 28 серпня 2020 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільні права та обов"язки. (а.с.49). Завідувачем Ізюмською державною нотаріальною конторою Живолуп І.В. надано до суду повідомлення, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] з заявою про прийняття звернувся тільки [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] звернулася до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримала.(а.с.51). Враховуючи відсутність інших осіб, що мають право на спадщину, суд приходить до висновку, що судове рішення на права, інтереси та обов`язки яких може вплинути, визнання позову не порушує прав інших осіб, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, але з врахуванням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Факт про встановлення якого просить позивач, дасть їй підстави для реалізації свого права як спадкоємця. З 1 січня 2004 року вступив в дію Сімейний кодекс України. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не знаходяться в шлюбі між собою, майно, яке придбане ними за час сумісного проживання належить їм на праві спільної сумісної масності, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. На це майно розповсюджується положення глави 8 Сімейного кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадщину чергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на спадщину у випадку відсутності спадкоємців передуючої черги. Усунення їх від права на спадкування або відмови від його прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, дружина та батьки. До спадкоємців належать діти чоловіка та дружина Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для вирішення питання щодо правового режиму такого майна підлягають встановленню: факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці; ведення спільного господарства, побуту; виконання взаємних прав та обов`язків; час придбання і джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); мета придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача з померлим, в тому числі і на момент його смерті, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач відноситься до четвертої черги спадкування за законом і є спадкоємицею після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved