Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 16.04.2008 року уклали кредитний договір 222244-cred, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10000 доларів США на термін до 16.04.2010 р., а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 26.08.2012 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . Позивач зазначає, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 28.01.2013 року задоволено стягнути заборгованість в розмірі 21592,50 доларів США, що еквівалентно 444507,63 грн., нараховану станом на 03.07.2012 року. Прострочена сума заборгованості становить 7931,39 доларів США. Вважає, що за період з 27.08.2012 року по 13.04.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 2053,24 доларів США 3 % річних від простроченої суми. В забезпечення виконання зобов`язання за договором 222244-cred, між АТ КБ «Приватбанк» та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 2053.24 доларів США, що за курсом 27.93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.04.2021 року складає 57346.99 грн., станом на 13.04.2021 р. за кредитним договором №222244-cred від 16.04.2008 року, а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2021 року визнано обов`язковою участь представника АТ КБ «ПриватБанк» у даній цивільній справі, позивачу необхідно було надати оригінали доданих до позовної заяви документів. У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Петлюк В.В. підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, а саме, на офіційному веб-сайті Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 13). Заяв, клопотань, відзиву до суду від них не надходило (а.с. 98-99). 09 лютого 2022 року за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 0308/19100/12 від 28.01.2013 року було задоволено позом ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 172524,10 гривень кредитної заборгованості за договором № 222244-CRED від 16.04.2008 року та стягнуто по 862,60 гривні судових витрат з кожного. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Звертаючись із даним позовом, банк посилається на ч. 2 ст. 625 ЦК України, та вважає, що із відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість у розмірі 2053.24 доларів США, що за курсом 27.93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.04.2021 року складає 57346.99 грн., станом на 13.04.2021 р. за кредитним договором № 222244-cred від 16.04.2008 року. Із позовної заяви вбачається, що позивач цю суму обчислює як 3 % річних від простроченої суми 7931,39 доларів США. Однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження простроченої суми відповідачів перед банком у розмірі 7931,39 доларів США. Доданий до позовної заяви розрахунок (а.с. 9) взагалі не містить вказівки кого саме він стосується, за яким договором і як визначено основну суму заборгованості. При цьому позивач додає до позовної заяви копії повідомлень від банку позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] від 20.04.2021 р. (а.с. 11-12), у яких міститься посилання на інші, ніж у позовній заяві номери кредитного договору - №SAMDN49000021125148, договору поруки - № SAMDN49000021125148, іншу прострочену заборгованість 47628,13 доларів США. Із інформації про виконавче провадження (а.с. 91-92) вбачається, що виконавче провадження № 40351106 станом на 02.12.2021 завершено. Представник позивача подав суду також виписку за договором б/н за період 16.04.2008 02.12.2021 (а.с. 70-90), яка не містить інформації якого саме договору вона стосується, а також не містить підтвердження простроченої суми відповідачів перед банком у розмірі 7931,39 доларів США. На виконання ухвали Млинівського районного суду Рівненської області від 04.10.2021 р. представник позивача оригіналів доданих до позовної заяви документів, а саме кредитного договору №222244-cred від 16.04.2008 року, договору № 20111-CARD від 11.01.2008 р., договору поруки № 222244-cred від 16.04.2008 року, суду не надав, пояснив, що вони знаходяться в архіві. У самій позовній заяві містяться розбіжності щодо посилання на рішення Луцького районного суду Волинської області та стягнутої суми 444507,63 грн. із копією доданого рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, де стягнуто 172524,10 грн. Таким чином, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані позивачем докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити повністю. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed