Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах малолітнього діє: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування, [PERSON] , в інтересах малолітнього діє: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також у вищевказіній кваритирі зареєстровані внучка позиваки - [PERSON] , [INFO] та ії малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] згідно рішення суду було позбавлено батьківських відносно до її малолітніх дітей. Крім того, позивачка вказує, що їй стало відомо, що малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] усиновили інші особи. Так як позивачі в квартирі, що належить позивачці не проживають, але зареєстровані у позивачки вчинили труднощі щодо реалізації свого права власності, тому просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом зняття їх з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донька позивачки та мати відповідачки. Зазначила що її донька [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] близько 10 років та не контактує з нею. Останій раз вони розмовляли по телефону близько 1,5 роки тому. Зазначає, що її внуків [PERSON] та [PERSON] усиновили. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Зазначила, що відповідачка [PERSON] близько 5 років проживає за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Зазначила, що відповідачка [PERSON] близько 3 років проживає за адресою [ADDRESS] . Представник третьої особи служби у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування не з`явився, направив до суду заяву в якій просить розглядати дану цивільну справу без представника, вирішення розгляду справи покладають на розсуд суду. Також повідомили, що малолітні [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи на обліку служби у справах дітей як усиновлені громадянами України. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи . Про причини своєї неявки до суду не повідомила. У строки , передбачені ст. 178 ЦПК України , відповідачі відзиву до суду не надали. Згідно з ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.01.2001 року серії АВО № 817197 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №275902441 від 21.09.2021 року позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до довідки від 15.09.2021 року № 328867 про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні за вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, випливає, що відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, протягом тривалого часу їх не бачили, місце знаходження відповідачів їм невідоме. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При винесенні рішення суд враховує позицію, що викладена в Постанові Пленуму ВСС України № 5 від 7.02.2014 року, згідно якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За відомостями Виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу опіки та піклування малолітній [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народеження були усиновлені в 2020 році, оскільки мати дитини, відповідно до рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.06.2016 року, позбавлена батьківських прав, відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 135 СК України Згідно до ч. ч. 3, 4, 5 тієї ж статті, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Після усиновлення ці діти зареєстровані та мешкають з батьками (усиновлювачами) за їх місцем реєстрації. Усиновленням відповідно до ч. 1 ст. 207 Сімейного кодексу України є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Однією з вимог до усиновителів є забезпечення на належному рівні житлом, надання комфортних умов проживання та достатнє матеріальне забезпечення. Як вбачається з приписів ч. 6 ст. 167, п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР, якими передбачено підстави збереження за неповнолітніми права на проживання та користування житлом в разі їх тимчасової відсутності, зазначене право обумовлено наявністю певних прав та обов`язків, що виникають між дитиною та її родичами за походженням, з якими вона проживала у відповідному житлі до позбавлення її батьків батьківських прав, встановлення над дитиною опіки або піклування, влаштування дитини до дитячого будинку тощо. Тобто, вказаними нормами не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення. Згідно ст. 234 СК України, дитина, яка усиновлена, зберігає права на пенсію, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, які вона мала до усиновлення (якщо вона мала їх до усиновлення). Відповідно до ст. 71 ЖК України, за дітьми зберігалося право на користування квартирою матері та рідних протягом всього часу перебування в дитячому закладі, однак в подальшому, з моменту усиновлення, у зв`язку з відсутністю підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім громадянином, вони втратили право користування таким житлом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином, діючим законодавством України не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення. У зв`язку з відсутністю даних про скасування усиновлення чи інших даних, які б свідчили про наявність, передбачених ст. 71 ЖК України підстав збереження житла за тимчасово відсутніми особами: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які не проживає в квартирі протягом тривалого часу та усиновлені з 2020 році, тобто більше, ніж шість місяців (ст. 71 ЖК України) та більше, ніж один рік (ч. 2 ст.405 ЦК України - для членів сім`ї), має бути визнана такою, що втратила право проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вищевказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015 року у справі №6-12770св15. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved