Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що їй ( [PERSON] ) та її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.12.2007 року належить квартира [ADDRESS] , в якій також зареєстрована, однак з вересня, 2013 року не проживає відповідач [PERSON] , 1954 року народження, яка, крім того, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла, а також в квартирі не має її (відповідача) особистих речей, її (відповідача) місцезнаходження та перебування їй (позивачу) не відомо, а тому вона (позивач), як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки реєстрація відповідача у належному їй (позивачу) на праві власності нерухомому майні створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене вище, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.12.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] - адвокат Паіцика О.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 110347 від 03.11.2021 року та ордеру серії ВА № 1030423 від 21.02.2022 року відповідно) в судове засідання подав заяву, яка зареєстрована судом за вх. № 4257 від 21 лютого 2022 року про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його, як представника позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а також останніх участі. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - не подавала. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 19.11.2007 року № 1463, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 Кропивницької міської ради» № 1560 від 09.06.2021 року [PERSON] , 1954 року народження, зареєстрована, але не проживає з вересня, 2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 06 грудня 2021 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 05.11.2010 року за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] підтверджується актом про не проживання особи від 09.06.2021 року, складеного за участю сусідів [PERSON] , прож. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , прож. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , прож. за адресою: [ADDRESS] , за яким останні засвідчили, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з вересня, 2013 року. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] ,яка набула права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , не проживає в зазначеній квартирі з вересня, 2013 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеною квартирою, або ж намагалася вселитися в квартиру, або ж відсутня за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved