Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року розірвано. В шлюбі в них народилася дитини [PERSON] , [INFO] . З липня 2020 року відповідач з ними не проживає. Дитина постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Визначення місця проживання дитини з нею відповідає інтересам дитини. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.11.2021 року службою в справах дітей Радивилівської міської ради надано суду висновок щодо доцільного визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] 11 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилися, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про визнання заявлених позовних вимог. Представник служби в справах дітей Радивилівської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про врахування при прийнятті рішення судом висновку щодо розв`язання спору судом про визначення місця проживання дитини. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 квітня 2017 року, який рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року розірвано. (а.с.6) В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони вказано батьками (а.с.7) Дитини зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.8), актом обстеження матеріально-побутових умов. (а.с.12) та довідкою про склад сім`ї №01.13-12/282 від 01.09.2021 року. Згідно з висновком служби в справах дітей Радивилівської міської ради №01-43/222 від 26.10.2021 року вирішено доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . (а.с.23-24) Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з`ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах. У даній справі відповідач визнав позов повністю, відповідно до поданої заяви. Судом встановлено, що служба в справах дітей Радивилівської міської ради надала висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, [PERSON] . Враховуючи той факт, що дитина фактично проживає з матір`ю, батько проти цього не заперечує, з огляду на висновок служби в справах дітей, те, що визнання позову відповідачем відповідає закону та не порушує права інших осіб, а тому суд доходить висновку, що позов про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved