Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір від 25.10.2011 року купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянці кадастровий номер №0523055600:03:001:0020 на території Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно вказаного правочину продавець [PERSON] зобов`язався передати позивачу житловий будинок та земельну ділянку, які належать йому на праві спадкування за законом, а позивач зобов`язався сплатити вартість житлового будинку та земельної ділянки. [PERSON] платив відповідачу гроші, за придбаний житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджується розпискою з підписом відповідача [PERSON] в сумі 4000 доларів США, а відповідач передав йому майно житловий будинок та земельну ділянку, якими він користується з 2011 року, вказані обставини підтверджуються довідкою від 28.07.2021 року за №02.19.2020 виданою Райгородською сільською радою, де зазначено, що [PERSON] та дружина [PERSON] з жовтня 2011 року постійно без реєстрації проживають за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.1977 року, який був посвідчений секретарем Ситковецької селищної ради Немирівського району за №№60. Згідно рішення Райгородської сільської ради №86 від 13.08.2021 року був підтверджений факт зміни нумерації житлового будинку на території Райгородської сільської ради, де належний будинок з номера № [NUMBER] став рахуватися за номером [ADDRESS] . Земельна ділянка кадастровий номер № 0523055600:03:001:0020 площею 3,0939 га також перебувала у власності спадкодавця [PERSON] згідно державного акту від 01.03.2005 року серії ВН №207766 цільове признання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER] виданого виконкомом Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області від 05.05.2010 року [PERSON] є її сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 05.01.1979 р., і являється спадкоємцем за законом першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Відповідач [PERSON] після отримання від позивача грошей в сумі 4000 доларів США передав йому ключі від житлового будинку та надав документи на земельну ділянку і зобов`язався в тримісячний строк зібрати необхідні документи для укладення договорів відчуження житлового будинку та земельної ділянки. Весь час володіння позивачем житловим будинком та земельною ділянкою відповідач [PERSON] не бажає зібрати документи на відчуження належного йому майна та визнає позивача власником майна, вказуючи на те, що між нами фактично давно 25.10.2011 року відбувся правочин купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Відповідач не бажає займатися оформленням правочинів між ними та являтися до нотаріуса, спираючись, що не має часу для збирання документів та дальністю свого міста проживання, свої дії він підтвердив що надав на ім`я позивача довіреність від 05.10.2020 року, де він уповноважує позивача представляти його інтереси в органах державної влади та інших постановах з питань оформлення його спадкових прав на майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] відносно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та оформлення земельної ділянці під житловим будинком та оформити всі документи з питання продажу житлового будинку з господарськими побутовими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (шість) на ціну та за умовах на розсуд позивача. Позивач вважає, що між ними були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, я передав гроші у вартість майна, а відповідач передав йому ключі від будинку, яким він став використовувати для проживання сім`ї із 2011 року та земельної ділянки. Позивач набув правомірно за укладеним договором від 25.10.2011 р. з відповідачем [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,0939 га на території Ситковецької селищної ради Немирівського (Гайсинського) району Вінницької області кадастровий номер 0523055600:03:001:0020, а відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору. Виник спір, за захистом своїх майнових інтересів позивач звернувся в суд, так як не має правовстановлюючих документів на придбане майно житловий будинок та земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких вимоги позовної заяви підтвердили, просили їх задовольнити, розглянути справу без їх участі. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору передбачених ч.1 ст.\~638, ст. ст.\~655-657 ЦК України. Згідно ст.ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідност. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності зіст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2ст. 220 ЦК Українине застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2ст. 220 ЦК Українита визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 рокупри розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. ВСУ в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другоїстатті 220 ЦК Українита визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна. Згідност. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог, а отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved