Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що 05 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . З часу народження дитини, на протязі тривалого часу відповідач відмовляється та не надає матеріальну підтримку на утримання сина, дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач має постійну роботу, постійне та систематичне джерело отримання доходу у виді заробітної плати та пенсії, тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. За таких умов [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.12.2021р. і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 29.12.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, натомість відповідач скористався своїм правом та скерував до суду заяву проти розгляду справи у порядку позовного провадження вх. №145/22-Вх від 12.01.2022р. та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін вх. № 174/22-Вх від 12.01.2022р., у яких вказав, що факти викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, вказав, що сторони проживають разом, мають спільний бюджет, виховують дітей, стосунки у сім`ї налагоджуються, наявні взаєморозуміння та взаємоповага, зароблені кошти відповідач надає позивачу. Просив повести розгляд справи з повідомленням сторін та надати час для впровадження заходів досудового врегулювання спору. Ухвалою суду\~від 20\~січня 2021\~року вказані\~клопотання було\~задоволено,\~ухвалено розгляд\~справи за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 08.02.2021р. Позивач [PERSON] у судове засідання 08.02.2022р. не з`явилась, натомість скерувала до суду заяву вх. №568/22-Вх від 07.02.2022р., у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідача [PERSON] в судове засідання 08.02.2022р. не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надсилав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено,\~щозгідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.04.2014р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 17, та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області № 2493 від 17.12.2021р. до складу зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , входять [PERSON] , 1986р.н., [PERSON] , 2007р.н., дочка, [PERSON] , 2014р.н., син. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу боржника в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідач у своїй заяві проти розгляду справи у порядку позовного провадження та клопотанні про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін вказує на добровільну передачу матеріальних коштів позивачу. При цьому дане твердження іншими доказами, ніж вказані заява та клопотання не підтверджені та суперечать заяві позивача від 07.02.2022р., тому не може бути прийняте судом. Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що позовна заява надійшла до суду 22.12.2021р. У той же час, згідно поштового штемпеля на конверті, позивач направила позовну заяву до суду поштою 20.12.2021р. Днем подання заяви до суду є день реєстрації позовної заяви у канцелярії суду або день відправлення заяви на адресу суду поштою. Таким чином аліменти належить стягувати з 20.12.2021р. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви була звільнена позивач, який становить 908,00грн. та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла станом на момент звернення з позовом до суду.

Outcome: approved