Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] (надалі Позивач) 11 січня 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач-1), [PERSON] (надалі - Відповідач-2), треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визначення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що на підставі договору міни, посвідченого 02.12.1994 року Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області №2-4813, позивачу, відповідачу 1, відповідачу 2 та третій особі на праві спільної сумісної власності належить будинок із господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані позивач з зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , де всі і проживають. Спірне домоволодіння складається з житлового будинку А-1, загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., літньої кухні Б - шлаколитної, гаражу В - шлаколитного, вбиральня Г, сарай Д, водопровід І, замощення ІІ, огорожа Н1, ворота Н2, огорожа Н3, хвіртка Н4, огорожа Н5. Будинок має чотири кімнати. Сторони добровільно визначили наступний порядок користування будинком: в кімнаті площею 10,7 кв.м. проживає позивач зі своїм сином, в кімнаті площею 4,7 кв.м. проживає [PERSON] , в кімнаті площею 11,8 кв.м. проживають [PERSON] та [PERSON] , всі інші кімнати у загальному користуванні. Між позивачем та відповідачами по справі почалися протиріччя, відносно позивача вчиняються протиправні дії у вигляді заборони користуватися кімнатами будинку та господарчими будівлями, змушують позивача виїхати із спільного домоволодіння. Тобто, власнику ј частки домоволодіння чинять перешкоди та позбавляють права вільно володіти та користуватись своїм майном. Оскільки позивач не може найти з відповідачами домовленості щодо користування домоволодінням, змушена звернутися до суду з даним позовом. 07 липня 2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Новак А.М. надійшла до суду заява про зміну предмету позову, у зв`язку із новим технічним паспортом на житловий буднок. Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, від представника - адвоката Павленко В.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з урахуванням висновку експерта № 27-21 від 26.11.2021 року, а саме: Варіант 1. Під час судового розгляду позовні вимоги позивач підтримала, просила їх задовольнити. Надала пояснення, згідно яких у неї з відповідачами конфлікт протягом трьох років, вона не може потрапити у хвіртку, замінили замок в ванній кімнаті, в погребі, гаражі, літньому душі, вона не може туди потрапити, тому звернулася до суду для того, щоб був встановлений порядок користування житловим приміщенням. Представник Відповідача - [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, під час судового розгляду надав пояснення, згідно яких вважає позовні вимоги формальними та не підтвердженими, всі члени сім`ї добровільно визначились з порядком користування житловим приміщенням. Від відповідачів по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що викладені в позовній заяві відомості не відповідають дійсності. Позивач не має будь-якої перешкоди у користуванні житловому будинку, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Позивач н даний час безперешкодно проживає у кімнаті, житловою площею 10,7 кв.м., позначеній на плані під № 1-6, всі інші приміщення будинку та господарчі будівлі перебувають у статусі загального користування між співвласниками. Таке користування було обумовлене саме волевиявленням зі сторони позивача. Крім того, позивачем не додається жодного належного та допустимого доказу, окрім правовстановлюючих документів на житлове приміщення, щодо існування перешкоди у користування як житловою кімнатою 10,7 кв.м. так і всіма іншими приміщеннями, що перебувають у статусі загального користування між співвласниками. Враховуючи викладене просили відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, під час судового розгляду надала пояснення, згідно яких замки дійсно ставили, але все відкрите, нічого не закривається, немає перешкод позивачу у користуванні приміщеннями. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових пояснень на позов не надав. Допитаний в судовому засіданні 11.01.2022 року свідок [PERSON] , показав, що він був свідком конфлікту у сім`ї щодо перешкод позивачу у користуванні житлом з боку відповідачів. У позивача в домі він буває часто, конфлікти бачив і чув особисто. У 2020 році викликали поліцію через конфлікт. При свідку відповідачі просили позивача зібрати речі та поїхати. Близьких стосунків з позивачем у нього немає, вона колега по роботі. Про те, що існують перешкоди знає зі слів позивача, яка вказує на те, що у неї немає ключів. На виконання ухвали суду від 20 вересня 2021 року від судового експерта [PERSON] до суду був наданий висновок судової будівельно-технічної експертизи № 27-21 від 26.11.2021 року. Враховуючи, що під час судового розгляду сторони свої доводи та аргументи підтримали, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними письмовими матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами Судом встановлено, що відповідно до довідок відділу реєстрації місця проживання громадян від 19.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідач -1 [PERSON] та Відповідач -2 [PERSON] також зареєстровані у будинку [ADDRESS] , що підтверджено довідками з Відділу реєстрації місця проживання громадян від 21.01.2021 року (а.с.30-31). Згідно довідки, виданої КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 183220 від 16.11.2020 року, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року частка житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого в [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності в реєстровій книзі 102-88-25210 на ім`я « [PERSON] » на підставі договору міни, посвідченого 02.12.1994 року Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4813 (а.с.16). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 16.12.1994 року, складеного начальником «Бюро технічної інвентаризації», житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно договору міни, посвідченого Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 02.12.1994 року № 2-4813 (а.с.19). Як встановлено з висновку експерта з питань судової будівельно-технічної експертизи № 27-21 від 26 листопада 2021 року з корегуванням до фактичних даних, можливо встановити наступний порядок користування між співвласниками житловим будинком [ADDRESS] , (Варіант 1): - [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-5 - житлова кімната - 10,7 кв.м.; - [PERSON] та [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-3 - житлова кімната - 11,8 кв.м.; - [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-4 - житлова кімната - 9,9 кв.м.; У спільне користування співвласників виділяються наступні будівлі та споруди по житловому будинку А : прим. І - погріб - 10,6 кв.м., прим. 1-1 - коридор 5,4 кв.м., прим. 1-2 - коридор - 6,6 кв.м., прим. 1-6 - житлова кімната 20,4 кв.м., а також огорожа № 1 (металева сітка), ворота № 2, водо колонка І, замощення ІІ. Варіант 2: - [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-3 - житлова кімната - 11,8 кв.м.; - [PERSON] та [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-5 - житлова кімната - 11,8 кв.м., прим. 1-6 - житлова кімната - 20,4 кв.м.; - [PERSON] пропонуються до виділу в окреме користування наступні приміщення в житловому будинку А: прим. 1-4 - житлова кімната - 9,9 кв.м., частина прим. 2 - коридор - 3,3 кв.м. Необхідно демонтувати перегородку між існуючими приміщеннями 1-2 та 1-4 та встановити нову перегородку за рахунок частини площі приміщення 1-2 (коридор). У спільне користування співвласників виділяються наступні будівлі та споруди по житловому будинку А : прим. І - погріб - 10,6 кв.м., прим. 1-1 - коридор 5,4 кв.м., частина прим. 1-2 - коридор - 3,3 кв.м., а також огорожа № 1 (металева сітка), ворота № 2, водо колонка І, замощення ІІ (а.с.130-153). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Як зазначає позивач, на даний час співвласники домоволодіння не можуть дійти згоди щодо користування житловим будинком з господарськими спорудами. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.47Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 356 визначено розуміння права спільної часткової власності де зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 14Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже,кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року № 6-1500 цс 15. Позивач [PERSON] просить суд виділити їй у користування житлову кімнату площею 10,7 кв.м., [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 11,8 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м. Інші приміщення будинку та господарчі будівлі залишити у загальному користуванні. Згідно технічного паспорту, що міститься в матеріалах справи будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат житловою площею 68,0 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м. у тому числі 1-а кімната площею 10,7 кв.м., 2-а кімната площею 9,9 кв.м, третя кімната 11,8 кв.м., четверта кімната 20,4 кв.м., коридор площею 12,0 кв.м., коридор площею 3,6 кв.м., погріб площею 10,6 кв.м. (а.с.110-112). Для здійснення запропонованого позивачем варіанту порядку користування приміщення домоволодіння з метою окремого користування житловими кімнатами проводити перепланування не потрібно оскільки всі кімнати в квартирі є окремими. Враховуючи обставини спірних правовідносин, доцільним є виділення в окреме користування кожному із сторін окремих житлових кімнат для врегулювання спору між ними щодо користування спірним житловим будинком, а інші приміщення залишити в їх спільному користуванні. Суд зазначає, що запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування вказаною квартирою є таким, що не обмежує права відповідачів як співвласників житлового будинку. Крім того, у судовому засіданні 11 січня 2022 року сторонам пропонувалося надати пояснення щодо можливого варіанту користування житлом, однак відповідачі не надали суду свої пояснення. Клопотань про виклик експерта після дослідження висновку не надходило., так само як і не надходило клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи. На підставі викладеного, встановивши, що між учасниками справи існують конфліктні відносини з приводу користування житловим будинком, технічні характеристики будинку, який в цілому складається з чотирьох окремих кімнат, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у запропонованому нею варіанті, який узгоджується з висновком експерта.. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки Позивачем при зверненні до суду, згідно квитанції №81348 від 28.12.2020 року було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., враховуючи задоволення позову то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved