Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

09.07.2021 Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, мотивуючи тим, що на території Узинської територіальної громади проживають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , батько інших двох дітей записаний за заявою їх матері згідно ч.1 ст.135 СК України. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про матеріальне забезпечення дітей, про їх фізичний та духовний розвиток, ігнорує процеси підготовки їх до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти. Відповідач веде аморальний, бродяжницький спосіб життя, вживає спиртні напої, неодноразово лишала дітей самих без нагляду дорослих на тривалий час, ніде не працює, не оформила соціальну допомогу, як одинока мати, та пенсію по втраті годувальника, щодо неї було складено адміністративний протокол за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. У березня 2019 року двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до КЗ КОР «Київський обласний центр соціально - психологічної реабілітації «Оберіг», а [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю знайомих (до хрещеної матері) [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . 15.04.2019 виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району прийнято рішення № 39 щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно трьох дітей. 14.04.2019 Узинська міська рада звернулася до прокуратури щодо встановлення місця перебування відповідача та 17.05.2019 Білоцерківським відділом поліції було повідомлено, що місце перебування останньої невідомо. За увесь період перебування дітей у Центрі «Оберіг» мати їх не відвідувала, не цікавилася їх здоров`ям, умовами їх проживання та виховання, не надавала їм ніякої допомоги. У серпні 2019 року Узинська міська рада звернулася до суду з позовом, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її трьох дітей та рішенням суду від 10.12.2019, у справі № 357/8465/19, у задоволенні позову було відмовлено. Після чого дітей було повернуто у сім`ю [PERSON] , вони переїхали до м. Біла Церква де проживали до 15.03.2021. Однак, відповідач знехтувала своїм шансом на виправлення, кинула роботу та лишила дітей самих дома на довгий час, поїхавши у невідомому напрямку. 15.03.2021 за повідомленням старости Сухоліського старостинського округу № 7 в будинку [ADDRESS] з`явилися малолітні діти родини [PERSON] , які залишені без догляду дорослих в антисанітарних умовах проживання. Діти відразу були вилучені із сім`ї та влаштовані до стаціонарного відділення КНП «Узинська міська лікарня» Таким чином, [PERSON] не виправила своє відношення до дітей, за час перебування дітей у лікарні вона жодного разу до них не зателефонувала і не цікавилася їх здоров`ям та не відвідувала їх. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.04.2021 були влаштовані до КЗ КОР «Київський обласний центр соціально - психологічної реабілітації «Оберіг». [PERSON] , [INFO] , наразі є студенткою ДПТ НЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва і сервісу», проживає в орендованій кімнаті за адресою: [ADDRESS] , з матір`ю не спілкується. Згідно довідки Сухоліського старостинського округу № 7 відповідач за зареєстрованою адресою не проживає та не з`являється, тому Узинська міська рада направила до правоохоронних органів лист щодо її розшуку. 29.03.2021 було винесено рішення виконавчого комітету Узинської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. Тому, позивач просив у судовому порядку позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . 04.08.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 22.11.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача, за довіреністю у справі - Биковець Ольга Іванівна , в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , обставини викладені у позові підтримала у повному обсязі та зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ігнорує дітей, не відвідує їх та не турбується про них. [PERSON] , [INFO] , одружилася, проживає своєю сім`єю, тому щодо неї позов недоцільно вже вирішувати. Після того, як суд відмовив у позбавленні батьківських прав відповідача, останній надався шанс виправитися, однак вона ним не скористалася, знову залишила дітей самих на тривалий час, поставивши життя дітей під загрозу. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні та пояснила, що у квітні 2021 року вона звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї за допомогою, щоб забрали дітей, оскільки вона не має можливості їх матеріально забезпечувати. Вона являється інвалідом третьої групи, отримує пенсію у розмірі 1500,00 грн., допомогу на дітей не оформила, в зв`язку з відсутністю необхідних документів. Вона працювала 2-3 місяці, а на даний час перебуває на лікуванні. З квітня 2012 проживає у м. Києві на орендованій квартирі. Батько синів визнав своє батьківство лише щодо однієї дитини, щодо другої не встиг, адже помер. Коли вона поїхала на заробітки в м. Київ, діти залишилися із дядьком, але їх забрали, оскільки були незадовільні умови для проживання. В період коли вона проживала із дітьми в м. Біла Церква, перебувала під наглядом Білоцерківської ССД, їх працівники допомагали вирішувати побутові питання і вони бачили, що вона за дітьми доглядала, готувала їм їсти, забезпечувала їх, а працівники Узинської ССД їй не допомагали. Коли дітей забрали у лікарню вона не мала змоги до них приїхати, оскільки була на роботі в м. Києві і в неї не було часу. За період знаходження дітей в Центрі «Оберіг» вона їх не відвідувала, оскільки була на заробітках, а потім в лікарні двічі лікувалася. З дітьми вона спілкується по телефону, на їх картку перераховує кошти, вітала їх з днем народження по телефону. Наразі вона не має можливості забезпечувати не те, що дітей, а й себе, в неї нічого немає і їй ніхто не допомагає. Просила надати їй ще один шанс на виправлення, обіцяє орендувати квартиру, в яку забрати дітей, зібрати необхідні документи для оформлення соціальної допомоги, зробити дітям свідоцтва та паспорти. Представник третьої особи, за довіреністю у справі - Вечеринська Ірина Анатоліївна, у судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та зазначила, що відповідачу вже надавався шанс для виправлення, тоді приїздила мати відповідача із м. Москви і допомагала їй, наразі не змогла приїхати, оскільки оформляє опіку над дітьми другої своєї дочки. В їх громаді є сім`я [PERSON] , яка бере дітей до себе на виховання, і відповідач буде мати змогу спілкуватися із дітьми. Суд, заслухавши учасників справи, думку дітей, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 2 п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Статтею 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що одними із основних завдань служби у справах дітей є проведення роботи з соціально-правового захисту дітей, запобігання їх бездоглядності, вжиття заходів для соціального захисту дітей. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько малолітнього - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , а відомості про батька відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України. Дані обставини підтверджено матеріалами справи (а.с. 13,15,20,22-24,26-28) та визнаються сторонами. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, у справі № 357/8465/19, провадження № 2/357/3744/19 (а.с. 50-52), було відмовлено в задоволені позову Узинської міської ради Білоцерківського району до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, та покладено на Службу у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради обов`язок здійснювати контроль за виконанням [PERSON] своїх обов`язків. Як вбачається з вказаного рішення, при його ухваленні судом було враховано щире каяття та бажання [PERSON] виховувати і доглядати своїх дітей та її було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, створити їм належні умови для життя, здоров`я і морального розвитку. З повідомлення Комунальної установи «Центр з надання соціальних послуг» при Узинській міській раді Білоцерківського району Київської області за № 01-02/169 від 28.12.2019 ( а.с.69), вбачається, що на територію [ADDRESS] переїхала на постійне місце проживання багатодітна родина гр. [PERSON] з трьома дітьми, яка перебувала в складних життєвих обставинах та фахівцями із соціальної роботи даної установи сім`я була взята під соціальний супровід. Діти перебували на тимчасовому проживанні та вихованні в КЗ КОР «Київський обласний Центр соціально психологічної реабілітації дітей «оберіг» (м. Богуслав). На день надання повідомлення родина мінімізувала складні життєві обставини, мати працевлаштувалася, дітей влаштувала до навчального закладу, отримує соціальні виплати на двох дітей, як одинока мати, має намір в оформленні пенсії по страті годувальника ще на одну дитину. Власного житла у родини немає, проживають в найманому. Просили Білоцерківський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді допомогти [PERSON] в оформленні пенсії про втраті годувальника на сина - [PERSON] . На вказане повідомлення, 13.03.2021 Білоцерківський міський Центр соціальних служб Білоцерківської міської ради Київської області направив лист за № 162/02-15 (а.с.68), та повідомив, що сім`я [PERSON] з трьома дітьми взята під соціальний супровід, в ході якого було вирішено ряд питань, в тому числі працевлаштування [PERSON] та консультації психолога Центру щодо підвищення рівня батьківського потенціалу, відновлення ряду документів після їх втрати, залишилося відкритим питання оформлення дублікату свідоцтва про народження [PERSON] , через відсутність з Російською Федерацією відповідей на запит матері та Білоцерківського міського відділу ДРАЦС. Зі слів [PERSON] через фінансову неспроможність оплачувати за найм житла, її сім`я виїхала з м. Біла Церква. Старша дочка навчається в ДПТ НЗ «Білоцерківське професійне училище будівництва та сервісу», проживає у хрещеної матері в м. Біла Церква, сини проживають за місцем реєстрації з дядьком в [ADDRESS] , а [PERSON] працює в м. Бориспіль на ТОВ «РУШ» пакувальником. З матеріалів справи (а.с.11,12,14,16,17) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає та не з`являється, долею своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яких було вилучено з будинку за вказаною адресою ССДіС Узинської міської ради та працівниками поліції, внаслідок виявлення факту залишення дітей матір`ю, з 15.03.2021 по теперішній час у Сохоліському старостинському округу № 7 не цікавиться. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покинуту чи знайдену дитину та її доставку, 01.03.2021 за вказаною адресою малолітніх дітей привезла їх старша сестра - [PERSON] та вони не бачили свою матір протягом двох тижнів. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 16.03.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована сім`я [PERSON] ; будинок має загальну площу 74,5 кв.м., частина з якого оформлена на [PERSON] та не переоформлена після його смерті, а друга частина належить брату останнього - [PERSON] ; в родині [PERSON] перебуває в користуванні дві кімнати, одна придатна для проживання, але в антисанітарному стані, потребує ремонту та регулярного прибирання, в наявності є необхідні меблі, телевізор, електроплита; газове опалення відключене, енергопостачання в наявності; в будинку незадовільні умови проживання, брудно, не прибрано, відсутня постільна білизна та продукти харчування; мати залишила дітей самих в небезпеці без батьківської опіки та піклування, що створило загрозу їх здоров`ю та життю. Після вилучення діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були направлені до КНЗ «Узинська МЛ» УМР де перебували на стаціонарному лікуванні, їх мати - [PERSON] жодного разу їх не відвідувала. В подальшому діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були направлені до Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг». Згідно листа Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг» від 08.06.2021 за № 115/01-20 (а.с.19), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у даному центрі з 01.04.2021 по даний час, за весь період перебування дітей у закладі, мати - [PERSON] не відвідувала дітей жодного разу, проте, телефонує дітям та цікавиться їхнім життям у закладі. З характеристик дітей, наданих Білоцерківською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 21 БМР Київської області (а.с.21,25) вбачається, що за період навчання дітей у даному закладі [PERSON] , мати дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не приділяла їм належної уваги, їх успіхами не цікавилася, вихованням та навчанням дітей не займалася, не підтримувала зв`язок зі школою та класними керівниками. Згідно висновку виконавчого комітету Узинської міської ради від 29.03.2021 за № 27 ( а.с.8-10), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснив, що він перебуває в Київському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг» з 01.04.2021, перед цим проживав у селі Сухоліси із дядьком [PERSON] , братом батька, але їх з братом забрали у центр, оскільки в селі були непридатні для життя умови проживання. До переїзду в село вони з братом проживали разом із мамою в м. Біла Церква на орендовані квартирі. За період перебування у центрі мати жодного разу не приїздила до них, телефонує, але не часто, та не повідомляє чому не забирає до себе. В центрі вони з братом вже вдруге перебувають, до цього були у 2019 році. Має надію, що мама виправиться і їй можливо дати другий шанс. Малолітній [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає чому опинився із братом в центрі «Оберіг», мама до нього не приїздить, з братом по телефону мама балакає і він також з нею розмовляв, але чому вона їх не забирає до себе не знає. Він не має великого бажання повертатися до мами, але чому, не може пояснити. Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснила, що наразі навчається в ДПТ НЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва і сервісу», на повара - кондитера, у 2021 році одружилася і проживає із чоловіком. З мамою - [PERSON] вона проживала до трьох років, а потім проживала із бабусею [PERSON] в м. Москва. В 14 років мати її забрала для оформлення паспорта України. Вона з мамою і братами проживала в Житомирській області, потім в с. Сухоліси в дядька [PERSON] , а потім в м. Біла Церква на орендованій квартирі. Вона почала тікати з дому, жила у гуртожитку у знайомих на орендованих квартирах, оскільки мама вживала алкогольні напої. В ті моменти, коли мама не вживала алкоголь, все було добре, вона піклувалася про неї і братів, працювала. У 2019 році мамі вже давався шанс виправитися, але вона ним не скористалася, знову залишила братів самих, без догляду дорослих. Тоді, у 2019 році мати вживала алкогольні напої і кидалася на братів, тому вона зателефонувала [PERSON] і братів забрали в Оберіг, а її до хрещеної матері. Мати залишала їх не вперше самих на один - два тижні, вона, як старша сестра піклувалася про братів, підробляла на базарі, щоб їх забезпечити необхідним харчуванням. Психолог [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що діти дали пояснення вільно, без будь - якого тиску, та пояснила, що працює практикуючим психологом у Київському обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Оберіг» з 2021 року. За рік перебування дітей у центрі мати жодного разу до них не приїздила, останній раз телефонувала два тижні тому. Діти перебувають у центрі вже вдруге та у них не має бажання повертатися до матері, яка не справляється зі своїми обов`язками. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не змінила свого ставлення до виховання дітей, не створила їм належні умови для життя, здоров`я і морального та повноцінного розвитку, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не займається лікуванням та оздоровленням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується із дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач не довела в судовому засіданні обставини у підтвердження виконання нею належним чином свої батьківських обов`язків та не надала жодних доказів у спростування доводів позивача. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей, адже вони мають право на достатній рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не забезпечує їх мати. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Outcome: approved