Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами. Позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 року у справі №158/753/20 ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] в його користь грошові кошти в сумі 249930 грн, а також судові витрати пов`язані з оплатою судового збору. Постановою Волинського апеляційного суду, від 08.12.2020 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 року в частині стягнення понесених судових витрат зі сплати судового збору скасовано, ухвалено компенсувати позивачу сплачений судовий збір за рахунок держави. Вказує, що рішення суду було звернене до примусового виконання до Ківерцівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області, яким відкрито виконавче провадження. Водночас, станом на 26.10.2021 року згідно виконавчого листа, несплачений борг становить 214439,99 грн. Просить суд, стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 24 112,55 грн, з яких: 5904,00 грн. - три відсотки річних, 18208,55 - інфляційні витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 року у справі №158/753/20 ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача грошові кошти в сумі 249930 грн., а також судові витрати пов`язані з оплатою судового збору. Постановою Волинського апеляційного суду, від 08.12.2020 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 року в частині стягнення понесених судових витрат зі сплати судового збору скасовано, ухвалено компенсувати позивачу сплачений судовий збір за рахунок держави. Згідно довідки Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області №246/18.4-22 від 26.10.2021 року, станом на 26.10.2021 згідно виконавчого листа №158/753/20 від 11.01.2021, який видано Ківерцівським районним судом про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] , несплачений борг становить 214439,99 грн. Наданий позивачем розрахунок відсотків за користування грошовими коштами, інфляційних збитків, проведено правильно. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне. За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тож, зважаючи на наведене право кредитора вимагати сплати нарахованих інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних, яке є способами захисту його майнового права та інтересу, відповідно до наданих позивачем розрахунків, грошові кошти в сумі 24 112,55 грн, з яких: 5904,00 грн. - три відсотки річних, 18208,55 - інфляційні витрати, належить стягнути з відповідача в користь позивача. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обставину, що позивач відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин щодо його звільнення від сплати судового збору, сума судового збору в розмірі 992.40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved