Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області суду до [PERSON] , третя особа - сектор - служба у справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним. [PERSON] , [INFO] , є її рідним племінником. Батьком дитини є - [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] .. Остання рішенням суду від 19.12.2017 року позбавлена батьківських прав. З самого народження малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Вона самостійно доглядає за ним, матеріально забезпечує. Відповідач взагалі не приймає жодної участі у житті свого сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З метою захисту майнових прав дитини, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Крім цього, позивач вважає, що таке байдуже ставлення відповідача до дитини свідчить про його навмисне та цілеспрямоване ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому дає позивачу підстави для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2021 року, справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання з`явилася, позов підтримала, просила задовольнити. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в підготовче судове засідання з`явилася, позовні вимоги позивача підтримала, проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином; причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. В судове засідання представник третьої особи не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглядати без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03 лютого 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . (а.с.6). Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON] . (а.с.70). Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області суду від 21 березня 2019 року, [PERSON] оголошено в розшук. (а.с.69). Відповідно до довідки, виданої 27.09.2021 року Старостинським округом № 1 викоанвчого комітету Магдалинівської селищної ради за вих. № 199, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але на даний час його місце знаходження старостинському округу не відоме. (а.с.48). Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 02 жовтня 2018 року за № Р-320/0/305-18, над малолітнім [PERSON] призначено опікуном його тітку - позивача, з визначенням місця проживання дитини з останньою. (а.с.71). Малолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини-інваліда віком до 18 років, що підтверджується медичним висновком від 04.12.2018 року, виданим КЗ «МЦПМСД». (а.с.72). Відповідно до довідок складених виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради старостинського округу № 1 Магдалинівського району Дніпропетровської області позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає в [ADDRESS] , в склад сім`ї якої входить її племінник - [PERSON] , 2013 року народження,(проживає без реєстрації). (а.с.4,47) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 05.05.2021 року старостою Жданівського старостинського округу та депутатом Магдалинівської селищної ради, малолітній [PERSON] , 2013 р.н., проживає в [ADDRESS] разом з тіткою - [PERSON] , 1976 р.н., та бабусею - [PERSON] , 1956 р.н. Дитина має окрему кімнату з створеними належними умовами проживання. (а.с.3). Крім цього, висновком органу опіки та піклування, затвердженим 13.07.2021 року рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за № 156 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8-9). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8. Таке втручання не становитиме порушення ст. 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не цікавилася життям та розвитком дитини, не виявляв турботи та піклування, матеріально його не забезпечував, тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачає винну поведінку відносно сина, а тому підстав для попередження [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає. Одночано з цим, суд вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі викладеного, детально проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати сина, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved