Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими. Свої вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Плюс банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ідея Банк» був укладений кредитний договір №910.72640. Згідно даного договору ПАТ «Плюс банк» надав [PERSON] на придбання автомобіля грошові кошти у розмірі 91321, 32 грн., а позивач натомість зобов`язувався протягом 60 місяців в терміни та в розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, сплачувати кредитні кошти у розмірі 91321, 32 грн. за період часу з 1 листопада 2010 року по 28 вересня 2015 року. Окрім цього, 28 вересня 2010 року у місті Івано-Франківськ між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Плюс банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ідея Банк» з метою забезпечення кредитного договору №910.72640, був укладений договір застави транспортного засобу №91072640, предметом якого був придбаний позивачем автомобіль марки «Чері», 2008 реєстраційний номер: [NUMBER] року випуску, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серії [NUMBER] , виданого ВРЄР міста Слов`янська при УДАІ ГУ МВС України Донецької області 25 вересня 2010 року. Оціночна вартість предмету застави становить 109840, 00 гривень. Даний договір застави діяв на період виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору. Позивач стверджує, що він не укладав кредитного договору з AT «Ідея банк». [PERSON] стверджує, що яких-небудь повідомлень про зміну назви ПАТ «Плюс банк» на AT «Ідея банк» або про правонаступництво відповідач не повідомляв . 16 грудня 2015 року за зверненням ПАТ «Плюс банка» Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був виданий виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 51471, 75 гривень. Даний виконавчий напис нотаріуса перебував на виконанні у Слов`янського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби. 22 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Слов`янського міськрайонного ВДВС Гогіберідзе Е.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі даного виконавчого напису. 12 травня 2020 року в межах зазначеного виконавчого провадження на особисте майно позивача, а саме: на автомобіль марки «Чері», державний реєстраційний номер: [NUMBER] було накладено арешт. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено та виконавчий напис нотаріуса №175 від 16 грудня 2015 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що стягувач втратив своє право щодо примусового стягнення з нього боргу, оскільки пропустив строк для подання виконавчого документу для виконання. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим законом, звернутися до суду протягом строку позовної давності, тобто протягом року з позовом про стягнення предмету договору застави., або вирішити дане питання шляхом позасудового врегулювання. Стягувач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 572 ЦК України, згідно приписів якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом, (право застави).Також позивач зазначає, що не згоден з розміром заборгованості за кредитним договором, так і з наявністю самого боргу за кредитним договором. [PERSON] важає, що він належним чином та в межах строку дії даного договору виконав свої обов`язки відповідно до умов договору, але відповідне обтяження, пов`язане з договором застави, залишається зазначеним у державному реєстрі обтяжень. Тому просить позов задовольнити та визнати кредитний договір та договір застави припиненими. Відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №910.72640, укладеного 28.09.2010 року між банком та [PERSON] відповідачеві було надано кредит в розмірі 91321 грн. 32 коп., зі сплатою 23,9% річних, з погашення кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. [PERSON] скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував позивачеві кошти у розмірі 50921 грн. 75 коп., що складається з простроченого боргу - 37894 грн. 85 коп.; прострочених процентів - 13026 грн. 90 коп. Такий розмір боргу є станом на 25.10.2021 року та виник 13.10.2015 року та залишається не погашеним. Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» зазначає, що АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк». В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», до того -ВАТ «Плюс Банк». В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк». Тому твердження [PERSON] у первісному позові про те, що він не укладав договір з АТ «Ідея Банк» є хибними. У зв`язку з із невиконанням умов кредитного договору, на адресу позичальника у жовтні 2015 року банком надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Також позичальнику було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із позичальника заборгованості за кредитним договором на власний вибір Банку. Проте, [PERSON] у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконав, з огляду на що 16.12.2015 року за заявою AT «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №175 про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом позичальника визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2020 у справі №243/9384/20. Разом з тим, вказане жодним чином не спростовує заборгованості [PERSON] за кредитним договором чи право вимоги AT «Ідея Банк» за ним. Представник АТ «Ідея Банк» зазначив, що заборгованість позичальника за кредитним договором залишається непогашеною, тому AT «Ідея Банк» не позбавлений можливості звернутися за захистом власних порушених прав до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, вважає, що AT «Ідея Банк» не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення боргу після того, як раніше вчинений виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки до часу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню права стягувача порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса. Тому просить суд задовольнити зустрічний позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 15.07.2021 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 12.07.2021 року. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.07.2021 року передано справу №243/7191/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими, на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2021 року справу №243/7191/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими скеровано за підсудністю для розгляду по суті в Галицький районний суд м. Львова. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 29.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ «Ідея Банк». Окрім цього, 29.10.2021 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.01.2022 року зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими та зустрічний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором об`єднано в одне провадження. Здійснено перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими та зустрічним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та проводити розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги первісного позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог,оскліьки такі є не обгрунтованами. Кредитор у правовідносинах не змінювався, рахунки на які потрібно погашати кредит також не змінились, а тому відсутні підстави для повідомлення [PERSON] про зміну кредитора, відповідно твердження позивача про зміну кредитора є хибними. Також зазначає, що кредитором не пропущено строк позовної давності. Просить задовольнити вимоги зустрічного позову та стягнути з [PERSON] заборгованість, яка виникла за кредитним договором №910.72640. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 28 вересня 2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Плюс банк» укладено кредитний договір №910.72640, згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 91321 грн. 32 коп., зі сплатою 23,9% річних, з погашення кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів Окрім цього, 28 вересня 2010 року у місті Івано-Франківськ між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Плюс банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ідея Банк» з метою забезпечення кредитного договору №910.72640, був укладений договір застави транспортного засобу №91072640, предметом якого був придбаний позивачем автомобіль марки «Чері», 2008 реєстраційний номер: [NUMBER] року випуску, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серії [NUMBER] , виданого ВРЄР міста Слов`янська при УДАІ ГУ МВС України Донецької області 25 вересня 2010 року. Згідно статуту АТ «Ідея Банк» вбачається, що АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк». В свою чергу, ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», до того -ВАТ «Плюс Банк». В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикрпатлісбанк». АТ «Ідея Банк» скеровувало позичальнику повідомлення про те, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із позичальника заборгованості за кредитним договором на власний вибір Банку. 16 грудня 2015 року за зверненням ПАТ «Плюс банк» Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був виданий виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 51471, 75 гривень. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2020 року позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено та виконавчий напис №175 від 16 грудня 2015 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував АТ «Ідея Банк» станом на 25.10.2021 року кошти у розмірі 50921 грн. 75 коп., що складається з простроченого боргу - 37894 грн. 85 коп.; прострочених процентів - 13026 грн. 90 коп. Такий розмір боргу є станом на 25.10.2021 року та виник 13.10.2015 року та залишається не погашеним. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Так, пунктом 8 параграфу 10 кредитного договору №910.72640 cпередбачено, що строк позовної давності для стягнення боргу за договором встановлюється тривалістю в п`ять років. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснено 30.04.2014 року, а тому строк позовної давності для AT «Ідея Банк» на той період був до 30.04.2019. Даний факт підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , а також встановлено рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2020 року у справі № 243/9384/20. 16 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на заставне майно - транспортний засіб. 25.11.2020 рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справі №243/9384/20 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, до часу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, право банку щодо задоволення своїх майнових вимог за рахунок переданого в заставу майна порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса. А тому, перебіг позовної давності почався саме з моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, оскільки [PERSON] не виконано належним чином укладений кредитний договір, обставини на які посилається позивач у позовній заяві не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, оскільки вбачається, що згідно статуту АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», яке в свою чергу, виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», до того - ВАТ «Плюс Банк». Крім того, банком не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення боргу після того, як раніше вчинений виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки до часу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню права стягувача порушено не було, а було захищено чинним у вказаний період виконавчим написом нотаріуса. Також суд вважає, що зустрічний позов АТ «Ідея Банк» є підставним та підлягає до задоволення, оскільки між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу [PERSON] станом на 25.10.2021 року становить 50921 грн. 75 коп. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що [PERSON] грубо порушив умови договору, тому з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 2270, 00 грн.

Outcome: approved