Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Обґрунтовуючи свою заяву заявник вказує на те, що вона народилась [INFO] у с. Августівка Бережанського району Тернопільської області. Однак, після проголошення Незалежності України, тобто після 24 серпня 1991 року, вона не обміняла паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України. На її звернення до Тернопільського відділу № 1 Управління Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, у видачі паспорта їй було відмовлено, оскільки за результатами перевірки не встановлено належність до громадянства України. Вказує, що встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року необхідне їй для отримання паспорта громадянина України. Враховуючи наведене просить задовольнити заяву. Ухвалою судді від 10 січня 2022 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі та просили встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судовому засіданні щодо вирішення справи поклався на думку суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] , [INFO] , разом із сім`єю проживає по [ADDRESS] та постійно проживала на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] народилась [INFO] у с. Августівка Бережанського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 10.12.1963. Із записів у трудовій книжці від 20.02.2003 серії [NUMBER] вбачається, що заявник [PERSON] працювала: 01.09.1981 - 30.12.1982 - в колгоспі «Галичина» обліковцем ферми; 24.01.1986 - 01.06.1986 - вихователем групи продовженого дня Конюхівської СШ; 14.10.1986 - 01.06.1987 - вчителем початкових класів Конюхівської в/школи; 22.09.1987 - 01.01.1988 - вчителем початкових класів Конюхівської в/школи; 11.01.1988 - 01.06.1988 - вчителем географії Конюхівської в/школи; 01.02.1989 - 01.09.1989 - вихователем групи продовженого дня Конюхівської в/школи; 05.10.1989 - 30.12.1999 - обліковцем ферми колгосп «Галичина». 02 вересня 1989 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Августівській сільській раді Козівського району Тернопільської області, що вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно 17 жовтня 2019 року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Августівка, Козівського району, Тернопільської області, свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15.01.1991; [PERSON] , [INFO] , місце народження с.Августівка, Козівського району, Тернопільської області, свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 22.10.1992. Із довідки №362 від 06.12.2021 Зборівської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також підтвердили сусіди згідно акту на факт проживання. Згідно обліків УДМС у Тернопільській області [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалася. Рішенням Тернопільського відділу № 1 УДМС в Тернопільській області від 28 грудня 2021 року, [PERSON] відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено належність до громадянства України. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до задоволення. Згідно з вимогами частиною 1, п. 5. частини 2 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. В силу вимог статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України ; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України . Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Статтею 6 даного Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Відповідно до вимог частинами першою та другою статті 7 вказаного Закону особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України. Згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" . Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Відповідно до вимог п. 7 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Згідно з вимогами пункту 8 Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відтак, юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошенні незалежності України - 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , [INFO] , народилась та весь час проживала на території України. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України та в інший спосіб встановити даний факт заявник не має можливості. Викладені заявником у заяві про встановлення факту обставини знайшли своє підтвердження допитаними у судовому засіданні свідками. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України за станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами та підтверджений показами свідків. Відповідно до вимог частини сьмої статті 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved