Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У серпні 2021 року позивач комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Як стверджував позивач, до 01 травня 2018 року ці послуги надавалися публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго"), а з 01 травня 2018 року надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго". КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" вказувало на те, що відповідач належним чином не сплачувала за отримані послуги, допустила заборгованість з їх оплати у сумі 26346,66 грн. З цих підстав КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість з оплати за централізоване опалення за період до 01 травня 2018 року у сумі 7842,73 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період до 01 травня 2018 року у сумі 5170,84 грн, заборгованість з оплати за централізоване опалення за період з 01 травня 2018 року до 31 травня 2021 року у сумі 5688,32 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 31 травня 2021 року у сумі 7644,77 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сумі 33,00 грн. Також позивач просив присудити з відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у справі. Відповідач відзив на позовну заяву КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до суду не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за її відсутності, а позовні вимоги його довірителя - задовольнити (а. с. 64). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц вказав, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом з`ясовано, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Розмір частки відповідача у спільній частковій власності - 1/2. Оскільки співвласникам квартири [ADDRESS] надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у них виник обов`язок оплатити ці послуги. Заборгованість з оплати наданих послуг становить 26346,66 грн, у тому числі заборгованість з оплати за централізоване опалення за період до 01 травня 2018 року у сумі 7842,73 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період до 01 травня 2018 року у сумі 5170,84 грн, заборгованість з оплати за централізоване опалення за період з 01 травня 2018 року до 31 травня 2021 року у сумі 5688,32 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 31 травня 2021 року у сумі 7644,77 грн. Кожен з співвласників [ADDRESS] відповідно до положень ст. 360 ЦК України повинен сплатити заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17). Зважаючи на те, що позов про стягнення заборгованості пред`явлено позивачем лише до одного зі співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] , клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача іншого співвласника згаданої квартири КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для його подання, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що становить 13173,33 грн (26346,66 грн / 2 = 13173,33 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1135,00 грн. Витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не є судовими витратами у розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому компенсації не підлягають.

Outcome: partial