Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

16.05.2019 до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 18.01.2016 в розмірі 11224580 грн. 55 коп. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 18.01.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 1620000 грн. на строк до 18.05.2016 включно, а також з метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №115. 30.06.2017 між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги №30/06/2017, відповідно до умов якого до нового кредитора [PERSON] перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним договором позики грошових коштів від 18.01.2016, а також договір про відступлення права за іпотечним договором від 18.01.2016, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрованим в реєстрі за №115. Цього ж дня між [PERSON] та позивачем [PERSON] підписано акт приймання-передачі документації та прав за договором відступлення права вимоги №30/06/17, у зв`язку з чим позивач набула право вимоги за договором позики від 18.01.2016. 03.07.2017 про відступлення права вимоги первісний кредитор повідомила відповідача цінними листами з описом вкладення за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . 04.07.2017 та повторно 09.07.2018 позивач цінними листами з описом вкладення за вищевказаними адресами скерувала відповідачу вимогу про усунення порушень договору позики від 18.01.2016 та повернення суми позики новому кредитору з урахуванням штрафних санкцій, однак такі адресатом не отримані. Оскільки всупереч умовам договору позики відповідач у визначений сторонами строк грошові кошти не повернула, а тому вважає, що є підстави для стягнення таких в судовому порядку. Крім цього, на підставі п.7 Договору позики, ст.625 ЦК України, відповідно до проведеного позивачем розрахунку, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, окрім суми позики, також інфляційні втрати за період з червня 2016 року по травень 2019 року в сумі 613980 грн., три проценти річних за період з 19.05.2016 по 16.05.2019 в сумі 145400 грн. 55 коп., а також штраф у розмірі 0,5% від суми позики за період з 19.05.2016 по 16.05.2019 року в сумі 8845200 грн. З урахуванням наведеного просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18.01.2016 в розмірі 11224580 грн. 55 коп., з яких: 1620000 - сума позики, 613980 грн. - інфляційні втрати, 8845200 грн. - штраф, 145400 грн. 55 коп. - три проценти річних. 24.07.2019 судом з метою перевірки місця проживання (перебування) відповідача до відділу АДР ГУ ДМС України у Львівській області було направлено запит, на який 14.08.2019 отримано відповідь, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.08.2019 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики передано за підсудністю до Личаківського районного суду м.Львова. 10.12.2019 матеріали справи надійшли до Личаківського районного суду м.Львова та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Головатому Р.Я. Ухвалою від 13.12.2019 постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 13.01.2020. Ухвалою підготовчого засідання від 13.01.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 11.02.2020. Ухвалою підготовчого засідання від 11.02.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.03.2020. Ухвалою про забезпечення позову від 13.02.2020 постановлено заяву про забезпечення позову задовольнити частково. Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а саме: 1. Житловий будинок, загальною площею 217,4 кв.м., позначеного на плані під літерою «А-1» (разом із складовою частиною об`єкта нерухомого майна - господарською будівлею Б-1), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 829616546236; 2. Земельну ділянку, площею 0,1200 га з кадастровим номером 4623685600:01:002:0144. що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 829595046236; 3. Земельну ділянку, площею 0,38 га з кадастровим номером: 4623682000:07:000:0125, що розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 387360346236; 4. Земельну ділянку, площею 0,1419 га з кадастровим номером: 4623685600:05:000:0111, що розташована на території Раковецької сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл.; цільове призначення 100 - землі сільськогосподарського призначення; 5. Земельну ділянку, площею 0,0565 га з кадастровим номером: 4623685600:05:000:0110, що розташована на території Раковецької сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл.; цільове призначення - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства; 6. Земельну ділянку, площею 0,15 га з кадастровим номером: 4623685600:08:000:0273, що розташована на території Раковецької сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл., цільове призначення - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства; 7. Земельну ділянку, площею 1,5 га з кадастровим номером: 4623685600:07:000:0140, що розташована на території Раковецької сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської обл., цільове призначення - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити. В судовому засіданні 10.03.2020 за клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 02.04.2020 та за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 07.05.2020 та з цих же підстав, а також у зв`язку з запровадженням карантину судові засідання було відкладено на 26.06.2020, на 30.07.2020, на 06.10.2020, на 17.11.2020, на 23.12.2020, В судовому засіданні 23.12.2020 долучено до матеріалів справи заяву відповідача про зупинення провадження у справі та оголошено перерву до 03.02.2021. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання 03.02.2021 відкладено на 17.03.2021. Ухвалою судового засідання від 17.03.2021 постановлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі №466/3732/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором. Постановою Львівського апеляційного суду від 29.07.2021 рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15.02.2021 у справі №466/3732/20 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними Договору про відступлення права вимоги №30/06/2017 та Договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладених 30.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 20.09.2021 постановлено поновити провадження у справі; призначити судове засідання 20.10.2021, яке було відкладено на 13.12.2021 та в подальшому за клопотання представника відповідача на 09.02.2022. Позивач в судове засідання не з`явилася, разом з тим подала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач на розгляд справи також повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, представник відповідача скерував клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.2 ст.210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. З урахуванням наведеного, оскільки неявка відповідача та її представників в судові засідання є не першою, відкладення розгляду справи виходить за межі строку, встановленого ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 18.01.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 1620000 грн. на строк до 18.05.2016 включно (т.1 а.с.5). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 30.06.2017 між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги №30/06/2017, відповідно до умов якого до нового кредитора [PERSON] перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним договором позики грошових коштів від 18.01.2016 (т.1 а.с.9-11). Цього ж дня між [PERSON] та позивачем [PERSON] підписано акт приймання-передачі документації та прав за договором відступлення права вимоги №30/06/17 (т.1 а.с.14), у зв`язку з чим позивач набула право вимоги за договором позики від 18.01.2016. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з позовної заяви відповідач у встановлений договором строк зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула, чим порушує майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 1620000 грн. Крім цього, положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з п.7 Договору позики якщо позичальник своєчасно не повернула суму позики, вона зобов`язана сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та сплатити штраф у розмірі 0,5% від суми позики, вказаного у п.1 даного договору, за кожен день прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, оскільки строк виконання зобов`язання [PERSON] настав 18.05.2016 , однак таке останньою так і не виконано, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача також інфляційних втрат за період з червня 2016 року по травень 2019 року в сумі 613980 грн. і трьох процентів річних за період з 19.05.2016 по 16.05.2019 в сумі 145400 грн. 55 коп., а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Обґрунтованою суд вважає і вимогу позивача про стягнення з відповідача обумовленої п.7 договору позики неустойки, однак враховуючи те, що розрахована позивачем, виходячи з 0,5% від суми позики за кожен день прострочення, сума такої за період з 19.05.2016 по 16.05.2019 року склала 8845200 грн., що майже у шість разів перевищує саму суму заборгованості та завдані позивачу збитки, з урахуванням ціни договору про відступлення права вимоги, яка склала 5000 грн., в той же час беручи до уваги і ту обставину, що відповідачем жодних дій, спрямованих на повернення позики не вчиняються,

Outcome: partial