Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що позивач [PERSON] є пенсіонером та інвалідом І групи. Позивач отримує пенсію в розмірі 2773,99 грн., інших джерел доходу не має. У зв?язку з інвалідністю позивач потребує постійного стороннього догляду, значних витрат. Отримуваних коштів не вистачає на потреби позивача (ліки, харчування, засоби гігієни та інше). Позивач має чотирьох повнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Представник позивача [PERSON] , яка є донькою позивача, здійснює постійний догляд за нею, в зв?язку з чим не може працевлаштуватися, хоча сама має сім?ю та малолітню доньку. Щоб забезпечити позивачу належний догляд, в тому числі вирішення питання про найм доглядальниці, необхідні кошти. Відповідачі, будучи повнолітніми дітьми позивача, мають можливість надавати матеріальну допомогу матері, проте в добровільному порядку відмовляються це робити. Посилаючись на норми статті 202 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 5 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 05 серпня 2021 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачам за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 08 вересня 2021 року копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками отримані відповідачами [PERSON] та [PERSON] 11 вересня 2021 року копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками отримані відповідачем [PERSON] . Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач [PERSON] 15 вересня 2021 року подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог, зазначила, що нею не оспорюються обставини непрацездатності матері та наявності у неї І групи інвалідності. Зазначила, що вона пропонувала свою допомогу представнику позивача [PERSON] в утриманні та догляді за матір?ю. Проте [PERSON] не впускає її в будинок, де знаходиться їх хвора мати. Після розмови з представником позивача з квітня 2021 року відповідач [PERSON] регулярно перераховує на картковий рахунок [PERSON] по 2000 грн. щомісяця для утримання матері. Вказала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] теж надають допомогу хворій матері продуктами харчування. Крім того вказала, що представником позивача замовчуються ті обставини, що мати, як інвалід, отримує безоплатно технічні та інші засоби реабілітації. Вважає, що позовні вимоги не підтверджені потребами матері у матеріальній допомозі. Звернення представника позивача, нібито в інтересах матері, не має під собою матеріального підґрунтя, а спрямоване на приниження відповідачів. 22 вересня 2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що між ним та [PERSON] після смерті їх батька [PERSON] було досягнуто домовленості, що він відмовляється від своєї частки спадщини в спадковому майні після смерті батька, яке складається з житлового будинку, а [PERSON] здійснює догляд за їхньою мітір?ю [PERSON] . Виконуючи домовленість, він 3 вересня 2008 року написав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] після смерті батька. Вважає, що представником позивача не надано письмових доказів про те, що мати потребує сторонньої матеріальної допомоги. Крім того, просив врахувати, що він одружений з [PERSON] , має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Ні він, ні дружина на даний час не працевлаштовані. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. 27 вересня 2021 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Обґрунтовуючи заперечення проти доводів [PERSON] , зазначила, що твердження відповідача про надання їй матеріальної допомоги та перешкоджання у спілкуванні з нею не відповідають дійсності. [PERSON] не телефонує їй, не відповідає на її дзвінки, байдуже ставиться до неї. Кошти перераховувати [PERSON] почала після того, як дізналася про звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів. Вважає, що у випадку відмови в позові перерахування коштів припиниться. Щодо переходу права власності на частку спадкового майна після смерті [PERSON] зазначила, що син [PERSON] відмовився від своєї частки не в рахунок догляду за нею, а виконуючи волю батька. Разом із правом спадкування до [PERSON] перейшли і обов?язки щодо погашення його кредитних зобов?язань. Домовленостей про те, що [PERSON] буде її утримувати між дітьми і нею не було. Також зазначила, що тих засобів, які їй виділяються державою за соціальною програмою, як інваліду, не вистачає для задоволення її потреб. Рештою необхідного її забезпечує [PERSON] 29 жовтня 2021 рок від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких вона зазначила, що у спілкуванні з матір?ю їй перешкоджає [PERSON] , не пускає її до будинку, не дає слухавку матері, коли вона телефонує. Твердження про те, що вона не надавала коштів для утримання матері до пред?явлення позову не відповідають дійсності. Вона надавала кошти для утримання матері [PERSON] готівкою та у вигляді переказів на її картку. Після пред?явлення позову почала кошти перераховувати безпосередньо на картку матері. Зазначила, що доказів про наявність кредитних зобов?язань перед кредиторами [PERSON] позивачем не доведено. Доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях і інформації, яку їй повідомляла [PERSON] , оскільки мати обмежена в пересуванні та спілкуванні з іншими сторонами по справі. Оскільки позовні вимоги позивачем не підтверджено доказами, а вона добровільно надає кошти на утримання матері, вважає звернення до суду з позовом про стягнення аліментів безпідставним, а позовні вимоги необґрунтованими. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком та інвалідом першої групи (підгрупа А) довічно. Вказані обставини підтверджуються даними паспорта серії [NUMBER] , виданого Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 14 квітня 2000 року (а.с. 5), пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2008 року (а.с. 10), довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії АВ № 1046827, виданою 1 липня 2020 року (а.с. 11). Позивач перебуває на обліку у Миронівському відділі управління соціального захисту населення Обухівської райдержадміністрації, отримує пенсію в розмірі 2773,93 грн. щомісячно, інших видів допомоги не отримує. Вказані обставини підтверджуються даними довідки про доходи № 5311393369391592 від 9 квітня 2021 року, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 263/1015 від 07 квітня 2021 року, виданих Головним управлінням пенсійного фонду України у Київській області (а.с. 12, 24), а також довідки № 86 Миронівського відділу Управління соціального захисту населення Обухівської РДА від 07 квітня 2021 року (а.с. 23). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми позивача [PERSON] . Вказані обставини не оспорюються жодною зі сторін та підтверджуються даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Македонською сільською радою Миронівського району 12 жовтня 1972 року (а.с. 86), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 червня 1975 року Кип?ячівською сільської ради (а.с. 83), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00020357403 від 14 червня 2018 року (а.с. 84). Даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Виконавчим комітетом Олександрівської сіслької ради Миронівського району 25 листопада 2021 року засвідчені зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 80). Починаючи з квітня 2021 рок, [PERSON] щомісячно перераховуються кошти на рахунок позивача [PERSON] у розмірі 2000 грн. Вказані обставини підтверджуються даними виписок про транзакції між картковими рахунками та квитанцій, наданих відповідачем [PERSON] (а.с. 44-48) та не заперечуються у відповіді на відзив самим позивачем. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину № 2-3036 від 19 серпня 2009 року, видане Миронівською районною державною нотаріальною конторою (а.с. 50). Відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 травня 2010 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 липня 2011 року, виданих виконкомом Карапишівської сільської ради (а.с. 61-61/а). За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 373/1015 від 17 вересня 2021 року відсутня інформація про отримання відповідачем [PERSON] доходів за період з 3 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року (а.с. 63). На обліку в Миронівській районній філії Київського обласного центру зайнятості [PERSON] не перебуває, що підтверджується даними довідки № 83/01-17 від 13 вересня 2021 року (а.с. 62). За даними трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , останній запис про звільнення зроблено 10 січня 2020 року (а.с. 65-66). За даними довідки Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області № 520/01-16 від 21 вересня 2021 року, [PERSON] дійсно 03 вересня 2008 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 67). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц прийшов до висновків, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] та відповідачів. Судом встановлено, що позивач має статус пенсіонера, інваліда 1 групи та отримує пенсію в розмірі 2773,93 грн. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2021 році, зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір її пенсії не є нижчим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача та того, що вона є інвалідом І групи, очевидно, що витрати позивача перевищують розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. На думку суду, такий розмір є недостатнім для забезпечення особи з інвалідністю, яка потребує стороннього догляду, а тому позивач має потребу в додатковому утриманні зі сторони дітей. Разом з тим, розмір аліментів, заявлений позивачем, суд вважає необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивач проживає разом донькою [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] , який [PERSON] набула у власність в порядку спадкування після смерті батька (чоловіка позивача) [PERSON] , в тому числі внаслідок відмови брата [PERSON] від належної йому частки в спадковому майні на її користь. Позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Починаючи з квітня 2021 року, позивач отримує матеріальну допомогу від [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно. Також судом врахований сімейний стан відповідачів, перебування на утриманні у відповідача [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також можливість одержання утримання від доньки [PERSON] , до якої позов про стягнення аліментів не пред?являвся. Висновки за результатами розгляду На підставі статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які можуть бути підставою для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що позивач є непрацездатною, отримує пенсію у розмірі не меншому, ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, не має додаткової можливості поліпшення свого матеріального забезпечення, оскільки потребує стороннього догляду, як інвалід І групи. Також суд враховує, що позивач має чотирьох працездатних дітей, які несуть однаковий обов?язок утримувати непрацездатну матір. З огляду на справедливі й розумні критерії визначення належного розміру аліментів, необхідного для утримання непрацездатної матері, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідачів на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно з кожного, у зв`язку з чим позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 302 гривні 67 копійок з кожного (908, 00 грн./3). На підставі викладеного,

Outcome: partial