Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до КП «Спеціалізований комбінат» та обґрунтовує позов тим, що згідно свідоцтва про народження її мати є [PERSON] . Вона має поважний вік та поганий стан здоров`я, пересувається тільки по кімнаті та за станом здоров`я потребує догляду та піклування, тому вона проживає разом з нею та здійснює догляд за нею. Бабуся [PERSON] , померла [INFO] та була похована нею та її матір`ю на Засумському кладовищі в м. Суми Вона була похована в місці родинного поховання біля похованої її рідної тітки [PERSON] , померлої ще [INFO] , свідоцтво про смерть якої було втрачено. [PERSON] , яка фактично є її прабабусею, була похована саме бабусею [PERSON] , тобто своєю племінницею та її матір`ю [PERSON] , яку вона вважала своєю онукою, на Засумському кладовищі м. Суми в місці, відведеному для цього в установленому порядку. Вона була першою похованою в місці їхнього родинного поховання. Видача свідоцтв про поховання в той час не була передбачена законом. На пам`ятнику, встановленому померлій [PERSON] є надпис про те, що її пам`ять увіковічена її племінницею, якою була [PERSON] та онукою, якою є її мати, які і здійснили її поховання. У померлої [PERSON] своєї сім`ї не було, на день її смерті з родичів були тільки племінниця [PERSON] , яка померла [INFO] і була похована поряд, та її мати [PERSON] . Після смерті її бабусі [PERSON] та прабабусі [PERSON] , постійно утримує їх могилки в належному стані, зберігає їх місце поховання. [INFO] помер її син [PERSON] , вона поховала його на Засумському кладовищі в місці родинного поховання біля його прабабусі [PERSON] та [PERSON] , про що 21 лютого 2020 року на її ім`я було видано свідоцтво про його поховання, як користувачу одинарного місця поховання. Таким чином, здійснила перше поховання її прабабусі [PERSON] на відведеному для цього місці поховання саме [PERSON] та її мати [PERSON] , а після смерті [PERSON] її поховала її мати та вона, а тому вона є користувачем місця поховання своїх родичів, але оригінал свідоцтва про смерть першої похованої [PERSON] був давно втрачений, а повторне свідоцтво про її смерть у неї відсутнє. В зв`язку з цим вона звернувся до відповідача для отримання свідоцтва про поховання першої похованої її прабабусі [PERSON] , яка померла [INFO] та бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] з метою вирішення питання майбутнього підпоховання у родинну могилу членів родини, при цьому надала відповідачу копії необхідних документів. Оригінал свідоцтва про смерть другої похованої в місці родинного поховання [PERSON] є, тому їй відповідачем було видано свідоцтво про її поховання, а оригінал свідоцтва про смерть першої похованої в місці родинного поховання [PERSON] був втрачений, повторне свідоцтво про її смерть в органах РАЦС їй не видають, оскільки вона не може довести, що померла є її прабабусею. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати її користувачем місця родинного поховання її прабабусі [PERSON] , яка померла [INFO] та похована на Засумському кладовищі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 15 травня 2020 року позивачка надала документи на виконання ухвали суду від 17 березня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2020 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27 липня 2020 року 14 год. 00 хв. 02 червня 2020 року від представника відповідача КП «Спеціалізований комбінат» надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову [PERSON] , вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач у позовній заяві стверджує, що її прабабуся [PERSON] померла [INFO] та була похована її бабусею [PERSON] на Засумському кладовищі м. Суми. Оригіналу свідоцтва про смерть прабабусі [PERSON] у неї немає. Оскільки позивач не проводив поховання померлої прабабусі [PERSON] та не має оригіналу свідоцтва про її смерть, у розумінні статті 2 Закону не може бути визнаним користувачем цього місця поховання. Просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] у зв`язку з необґрунтованістю (а.с.44-45). Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя [PERSON] звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено для розгляду по суті на 12 жовтня 2020 року о 13 год. 00 хв. 12 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 лютого 2021 року у зв`язку з неявкою позивачки. 04 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 01 червня 2021 року в зв`язку з зайнятістю головуючого у розгляді кримінальної справи. 01 червня 2021 року допитано свідка [PERSON] , протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 15 вересня 2021 року у зв`язку з викликом свідків. 15 вересня 2021 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 03 листопада 2021 року в зв`язку з витребуванням доказів. 03 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 грудня 2021 року в зв`язку з не виконанням запиту суду, направленням повторного запиту. 16 грудня 2021 року в зв`язку з неявкою позивача та повторним витребуванням документів за запитом суду, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 08 лютого 2022 року. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з таких підстав. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками вказані: батько - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.12). Зміна прізвища бабусі заявниці з [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.13). З посвідки про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO] , її батьком вказано - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.14). Бабуся позивачки - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат» на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про поховання [PERSON] ; свідоцтво про смерть [NUMBER] від 11 липня 1989 року, похована 10 липня 1989 року на Засумському кладовищі по вул. Степана Бандери, про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблено відповідний запис 10 липня 1989 року (а.с.6). [INFO] помер син позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат» на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про поховання [PERSON] ; свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20 лютого 2020 року, похована 19 лютого 2020 року на Засумському кладовищі по вул. Степана Бандери, про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблено відповідний запис 29 лютого 2020 року (а.с.8). Судом встановлено, що заявниця не має оригіналу свідоцтва про смерть своєї прабабусі [PERSON] . На запит суду Державний архів Сумської області 31 березня 2020 року надав архівну довідку про те, що у метричній книзі Богословської церкви с. Велика Чернеччина Сумського повіту Харківської губернії за 1982 рік під № 77 є запис про народження [PERSON] . Дата народження: [INFO] , дата хрещення 17 грудня 1892 року. Батьки: батько: [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.78). Також на запит суду Державний архів Сумської області 31 березня 2020 року надав архівну довідку про те, що у метричній книзі Богословської церкви с. Велика Чернеччина Сумського повіту Харківської губернії за 1889 рік під № 34 є запис про народження [PERSON] . Дата народження: [INFO] , дата хрещення - 13 липня 1889 року. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.78). На запит суду Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано копію актового запису про смерть №169 від 19 березня 1960 року, що складений на [PERSON] , [INFO] (а.с.117). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон) усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. За ст. 23 Закону для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог. Рішенням виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у місцях поховання можуть бути відведені сектори для почесних поховань, поховання померлих (загиблих) військовослужбовців (сектори військових поховань), а також сектори для поховання померлих за національною чи релігійною ознакою. Для почесних поховань органи місцевого самоврядування можуть відводити земельні ділянки поза територією місць поховання, на яких створюються меморіальні бульвари, сквери, парки і кургани [PERSON] . Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається. Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Існуючі місця поховання не підлягають знесенню і можуть бути перенесені тільки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у випадку постійного підтоплення, зсуву, землетрусу або іншого стихійного лиха. Орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до статті 25 цього Закону. За ст. 11 Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком) іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. За ст. 2 Закону користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Згідно ч. 3, 4 ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона жила разом з бабусею [PERSON] і з матір`ю. У [PERSON] не було родичів, коли вона померла то вона та її мати поховали її, і доглядали вони її також. Потім мама померла, і її також поховали. Вони доглядають за могилками. Де свідоцтво про смерть [PERSON] , вона не знає. Документу, що було виділено ділянку не давали. Вони зробили ограду, ніхто претензій не пред`являв. Чи зареєстрована огорожа їй не відомо. Коли померла [PERSON] вона ходила в 10 клас, мати ховала її. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мати позивачки жила у неї на квартирі у її матері, тимчасово коли будували свій будинок. У 1958 році, коли вони ходили в школу, у них жила сім`я: тітка [PERSON] , у якої була мати, вони її називали баба [PERSON] . У тітки [PERSON] була дочка - [PERSON] , вона з нею товаришувала. Навесні 1960 року баба Настя померла. Поховали її з їхнього двору, ховали на [PERSON] кладовищі навесні. Поховання проводила дочка баби [PERSON] . Маргарити тоді ще не було. Жили за адресою: [ADDRESS] . Зараз вулицю переменували на [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з дитинства з позивачкою, вони є сусідами по кладовищу. Її тітка [PERSON] добре знала бабушку [PERSON] . Вони доглядали за могилками на Засумському кладовищі - мама [PERSON] - тітка [PERSON] та [PERSON] . Родинних відносин тих осіб, які поховані на кладовищі вона не знає. Під час судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що позивач є користувачем місця родинного поховання після смерті прабабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно зі ст. 11 ЦК УРСР, який діяв на той час, виникнення цивільної дієздатності (здатності набувати цивільні права та обов`язки) пов`язана з настанням повноліття, тобто, досягненням 18-річного віку, якого позивачка не набула - на час смерті її прабабусі позивачка ще не народилася, а тому вона не могла здійснювати поховання [PERSON] . Судом встановлено, що свідоцтва про поховання [PERSON] передбачене статтею 25 цього Закону, позивачка не отримувала. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання її користувачем родинного поховання слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed