Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеним вище позовом до Приватного підприємства «Світвуд Україна» в особі Голови ліквідаційної комісії Богачової Ольги Олександрівни про визнання вимог кредиторів та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу. Посилались на те, що у провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває справа №723/304/16ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Приватного підприємства «Світвуд Україна» в особі директора [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Зокрема, 02.11.2012 року [PERSON] , діючи як директор ПП «Світвуд Україна», отримав від [PERSON] , [PERSON] грошові кошти у сумі 42270 доларів США для ведення бізнесу та зобов`язання повернути вказану суму коштів до 28.02.2013 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов була складена розписка від 02.11.2012 року, яка була підписана обома сторонами, якими було погоджено розмір позики, валюту позики, строк повернення, зобов`язання повернути кошти. Вказували на те, що виходячи з наявних матеріалів справи №727/304/16-ц, дійсного змісту оспорюваної ПП «Світвуд Україна» розписки від 02.11.2012 року та підтвердженої висновком експерта достовірності вказаного документа, можна встановити наявність між позивачами та ПП «Світвуд Україна» правовідносин за договором позики, що підтверджує їх право вимагати від ПП «Світвуд Україна» виконання боргового зобов`язання за розпискою від 02.11.2012 року. Також зазначили, що ПП «Світвуд Україна» з 29.06.2021 року перебуває в стані припинення. Про вказану обставину їм стало відомо у вересні 2021 року. Враховуючи наявність достатніх підстав, які обґрунтовують грошові вимоги позивачів до ПП «Світвуд Україна», представником кредиторів засобами поштового зв`язку було надіслано заяву №1 про грошові вимоги до юридичної особи, що припиняється. Дану заяву було направлено на адресу юридичної особи та адресу голови ліквідаційної комісії [PERSON], відповідно до наявної в реєстрі інформації за адресою [ADDRESS] . Однак, 13.10.2021 року вказані листи були повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, має місце ухилення відповідача від отримання поштової кореспонденції, що унеможливлює реалізацію прав позивачів як кредиторів відповідача. Просили зобов`язати ПП «Світвуд» в особі Голови ліквідаційної комісії [PERSON] визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу ПП «Світвуд Україна» кредиторські вимоги Бен-Амі Равіда, [PERSON] у розмірі 42270 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 1112969,1 грн.) та 2% річних у розмірі 2958,9 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 77907,84 грн.). Ухвалою суду від 26.10.2021 року по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідачем ПП «Світвуд України» в особі голови ліквідаційної комісії було подано відзив на позов. У відзиві відповідач позов не визнала. Зазначила, що 16.06.2021 року засновником юридичної особи було прийнято рішення №16/06 про припинення ПП «Світвуд Україна» шляхом ліквідації, визначено склад ліквідаційної комісії та встановлено двомісячний строк з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення підприємства для заявлення кредитрами своїх вимог. Запис про прийняття засновником ПП «Світвуд Україна» рішення про припинення юридичної особи ПП «Світвуд Україна» шляхом ліквідації внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.06.2021 року за №1000381100008010902, строк для заявлення кредиторами своїх вимог було встановлено до 31.08.2021 року. Відповідно до Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 року №1657/5, забезпечено безоплатний доступ до відомостей Єдиного державного реєстру та веб-сайту технічного адміністратора Єдиного державного реєстру шляхом пошуку та перегляду інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з можливістю копіювання та роздрукування таких відомостей. Однак, позивачі пред`явили свої вимоги до ПП «Світвуд Україна» шляхом звернення із заявою про грошові вимоги до юридичної особи, що припиняється, 27.09.2021 року, тобто із пропуском встановленого для розгляду вимог кредиторів строку. При цьому, вказувала на те, що враховуючи відкритість і доступність інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачі мали всі необхідні інформаційні джерела для доступу до відомостей про припинення ПП «Світвуд Україна» та мали надані законом можливості для своєчасної реалізації своїх прав, у випадку їх під ставності та обґрунтованості. Після закінчення встановленого строку для розгляду вимог кредиторів 01.09.2021 року головою ліквідаційної комісії було складено проміжний ліквідаційний баланс, який містив відомості про склад майна ПП «Світвуд Україна», а також перелік заявлених вимог кредиторами та результат їх розгляду. Згідно даних проміжного ліквідаційного балансу ПП «Світвуд Україна», майно у підприємства не обліковується, кредиторами вимоги не заявлялись. 01.09.2021 року зазначений проміжний ліквідаційний баланс було затверджено рішенням засновника ПП «Світвуд Україна» №1/09. Окрім того, зазначив, що розгляд цивільної справи №723/304/16-ц, яка перебуває у провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області, по суті розпочато не було. Позивачами не надано доказів безспірності суми у розмірі 42270 доларів США, відповідач вказану позику не визнає. Тому вважає, що у позивачів відсутнє порушене суб`єктивне право чи майновий інтерес, оскільки саме звернення до суду з позовними вимогами про стягнення боргу та наявність відкритого провадження у цивільній справі №723/304/16-ц не свідчить про наявність порушеного права. Інших доказів, які б дозволили встановити факт порушення їх прав не надано. Окрім того, вказував на те, що наявні обставини, які свідчать про відсутність доказів передання грошових коштів за договором позики ПП «Світвуд Україна». Зокрема, зміст розписки від 02.11.2012 року не дає можливості визначити місце укладення договору позики та безпосередньої передачі коштів; відповідно до даних Державної прикордонної служби України станом на 02.11.2012 року позивачі не перебували на території України, оскільки остання інформація про перетин ними кордону України в напрямку виїзду з України датована 14.06.2011 року, при цьому [PERSON] станом на 02.11.2012 року перебував на території України. Також відповідач не погоджується із відсотками нарахованими позивачами на підставі розписки від 02.11.2012 року. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 23.12.2021 року судом було продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Представником позивачів подано відповідь на відзив. У відповіді вказувала на те, що заява про грошові вимоги до ПП «Світвуд Україна» була надіслана 27.09.2021 року та повернута з відміткою про закінчення терміну зберігання 13.10.2021 року, а тому вважає, що з саме цього часу позивачі дізналися про те, що голова ліквідаційної комісії ухиляється від розгляду їх кредиторських вимог. Окрім того, зазначила, що несвоєчасне заявлення кредитором грошових вимог у процедурі добровільної ліквідації боржника не має наслідком їх погашення, а впливає лише на порядок задоволення таких вимог. Вказувала на те, що договір позики, на виконання якого видана розписка від 02.11.2012 року, відповідно до презумпції правомірності правочину, є правомірним, оскільки його дійсність не оспорюється і рішення суду, яким встановлена його недійсність відсутнє. Факт отримання коштів за договором позики підтверджується наявним у позичальників оригіналом розписки від 02.11.2012 року. Розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. При цьому, оскільки оригінал розписки перебуває у [PERSON] , [PERSON] , і у вказаній розписці не зазначено про повернення оспорюваної суми, а тому це свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачем ПП «Світвуд Україна» було подано заперечення на відповідь. У запереченнях відповідач посилався на те, що правовідносини за договором позики від 02.11.2012 року є спірними, оскільки ним заперечується факт укладення договору та отримання в позику грошових коштів. Вказані вимоги не визнаються підприємством. Ухвалою суду від 17.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданому до суду відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Частиною першою ст. 20 ГПК України визначено підвідомчість справ господарським судам. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Оскільки позивачі [PERSON] , [PERSON] на момент звернення до суду з позовом не є фізичною особою-підприємцем, та справи у спорах з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого розпочато процедуру добровільної ліквідації за рішенням засновника не віднесено до юрисдикції господарських судів, суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Як було встановлено судом, 16.06.2021 року засновником юридичної особи ПП «Світвуд Україна» було прийнято рішення №16/06 про припинення ПП «Світвуд Україна» шляхом ліквідації, визначено склад ліквідаційної комісії та встановлено двомісячний строк з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення підприємства для заявлення кредитрами своїх вимог (а.с.66). Запис про прийняття засновником ПП «Світвуд Україна» рішення про припинення юридичної особи ПП «Світвуд Україна» шляхом ліквідації внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.06.2021 року за №1000381100008010902, строк для заявлення кредиторами своїх вимог було встановлено до 31.08.2021 року (а.с.67). У подальшому, рішенням №1/09 засновника ПП «Світвуд Україна» було затверджено проміжний ліквідаційний баланс ПП «Світвуд Україна», відповідно до якого майно у підприємства не обліковується, кредиторами вимоги не заявлялись (а.с.68-71). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Згідно ч.2, ч.3 ст. 105 цього Кодексу, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (частина п`ята статті). Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (частина шоста). Відповідно до ст. 248 ГК України у разі ліквідації суб`єкта господарювання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься відповідний запис. За змістом ч. 8 та 9 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи. Згідно положень ч. 3-5 цієї ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними. Отже, несвоєчасне заявлення кредитором (позивачем) грошових вимог у процедурі добровільної ліквідації боржника (відповідача) не має наслідком їх погашення, а впливає лише на порядок задоволення таких вимог. Тому, доводи представника відповідача про те, що позивачі пред`явили свої вимоги до ПП «Світвуд Україна» шляхом звернення із заявою про грошові вимоги до юридичної особи із пропуском встановленого для розгляду вимог кредиторів строку суд відхиляє. Судом також встановлено, що 27.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до ПП «Світвуд Україна», голови ліквідаційної комісії [PERSON] з заявою №1 про грошові вимоги до юридичної особи, що припиняється. Дану заяву було направлено на адресу юридичної особи та адресу голови ліквідаційної комісії [PERSON], відповідно до наявної в реєстрі інформації за адресою [ADDRESS] (а.с.38-39). У поданій заяві заявники просили визнати кредиторські вимоги [PERSON] та [PERSON] до Приватного підприємства «Світвуд Україна» у розмірі 42270 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.09.2021 року становить 1126165 грн. 79 коп., та 2 % річних у розмірі 2958,9 доларів США, що згідно офіційного курсу становить 78831 грн. 60 коп. Крім того, просили включити [PERSON] та [PERSON] до проміжного ліквідаційного балансу Приватного підприємства «Світвуд Україна». Вимоги заяви обґрунтовують тим, що 02.11.2012 року [PERSON] , діючи як директор ПП «Світвуд Україна», отримав від [PERSON] , [PERSON] грошові кошти у сумі 42270 доларів США для ведення бізнесу та зобов`язання повернути вказану суму коштів до 28.02.2013 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов була складена розписка від 02.11.2012 року, яка була підписана обома сторонами, якими було погоджено розмір позики, валюту позики, строк повернення, зобов`язання повернути кошти. Вказували на те, що виходячи з наявних матеріалів справи №727/304/16-ц, дійсного змісту оспорюваної ПП «Світвуд Україна» розписки від 02.11.2012 року та підтвердженої висновком експерта достовірності вказаного документа, можна встановити наявність між позивачами та ПП «Світвуд Україна» правовідносин за договором позики, що підтверджує їх право вимагати від ПП «Світвуд Україна» виконання боргового зобов`язання за розпискою від 02.11.2012 року. 13.10.2021 року вказані листи були повернуті відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.42-43). Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на те, що на даний час відсутнє порушене право позивачів, яке підлягає захисту, оскільки правовідносини за договором позики від 02.11.2012 року є спірними. [PERSON] заперечується факт укладення договору та отримання в позику грошових коштів. Наявні обставини, які свідчать про відсутність передання грошових коштів за договором позики ПП «Світвуд Україна». Зокрема, зміст розписки від 02.11.2012 року не дає можливості визначити місце укладення договору позики та безпосередньої передачі коштів; відповідно до даних Державної прикордонної служби України станом на 02.11.2012 року позивачі не перебували на території України, оскільки остання інформація про перетин ними кордону України в напрямку виїзду з України датована 14.06.2011 року, при цьому [PERSON] станом на 02.11.2012 року перебував на території України. Розглядаючи наведені аргументи, судом було встановлено, що у провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа №723/304/16ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Приватного підприємства «Світвуд Україна» в особі директора [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, оформленим у вигляді розписки від 02.11.2012 року. Із змісту дослідженої судом розписки від 02.11.2012 року вбачається, що станом на 02.11.2012 року ПП «Світвуд Україна» в особі директороа [PERSON] і партнера [PERSON], для ведення бізнеса отримала від [PERSON] , [PERSON] , громадян держави Ізраїль позичанням в розмірі 42270 доларів США. Вказану суму можуть отримати [PERSON] амі, [PERSON] або [PERSON] . Дана сума одержана повністю, що засвідчується особистими підписами. Повернення коштів повинно відбутися не пізніше 28.02.2013 року з винагородою 2% за кожний місяць користування грішми. У розписці наявні підписи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана справа розглядалась судами неодноразово. Постановою Великої Палати Верховного Суду України від 23.10.2019 року у справі №723/304/16 касаційну скаргу Приватного підприємства «Світвуд Україна» було задоволено частково. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.12.2016 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 28.12.2017 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. На час розгляду судом даної справи, розгляд цивільної справи №723/304/16ц не завершений, рішення у справі не ухвалено. Таким чином, відповідач не визнає кредиторські вимоги до юридичної особи, що припиняється, які позивачі просять включити до проміжного ліквідаційного балансу, та заперечує факт одержання грошових коштів згідно розписки від 02.11.2012 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові №924/478/16 від 03.05.2018 року. Так, у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у подібній справі №924/478/16 Суд погодився з висновками місцевого та апеляційного господарського судів щодо того, що позивачем відповідно до вимог статті 112 ЦК та з урахуванням приписів частини другої статті 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до зверення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника. Належним способом захисту прав кредитора у даному випадку є вимога про зобов`язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника визнаних ним вимог, а не про стягнення з боржника грошових коштів. Звернення кредитора з позовом про стягенння заборгованості з боржника не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу особи, що припиняється. Таким чином, вказана правова позиція стосується саме способу захисту кредитора у випадку визнання боржником заявлених ним вимог. Однак, у даному спорі боржник не визнає вимоги кредитора за розпискою від 02.11.2012 року. Вимоги про стягнення коштів за розпискою від 02.11.2012 року у розмірі 42270 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 1112969,1 грн.) та 2% річних у розмірі 2958,9 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 77907,84 грн.) є самостійним предметом спору та підлягають доказуванню у справі №723/304/16-ц, яка перебуває на розгляді Сторожинецького районного суду Чернівецької області. Оцінюючи належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позові вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed