Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] посилаючись на те, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] за життя побудували житловий будинок в [ADDRESS] , батько [PERSON] являвся головою дворогосподарства. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначає, що фактично спадщину прийняли переживша дружина померлого [PERSON] , та дочка [PERSON] , оскільки зареєстровані та проживали в житловому будинку. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2021 року за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] та на 1/4 частину за [PERSON] , рішення суду набрало законної сили 22 квітня 2021 року та ніким не оспорено та не скасовано. [INFO] [PERSON] померла. За життя залишила заповіт, яким усе майно, яке буде їй належати заповідала позивачу. В зв"язку з вищевикладеним просить визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і складається з житлового будинку літера "А", сараю - літера "Б", вбиральні - літера "В", сараю - літера "Г", навіса- літера"Д", погреба -літера "Е", сараю - літера "Ж", котельні - літера "З", колодязя - літера "І", №1-2 огорожа в порядку спадкування за [PERSON] , яка померла [INFO] Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2021 року справу № 306/1757/21 (провадження №2/306/765/21) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Ганчак Л.Ф. (а.с. 21). Ухвалою судді Свалявського районного суду від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). 24 листопада 2021 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду (а.с.28). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2021 року справу № 306/1757/21 (провадження №2/306/765/21) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 32). В судовому засіданні адвокат позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. 05 листопада 2021 року до канцелярії суду подав заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.25). Заслухавши пояснення адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами глав 84-86 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2021 року за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 22 квітня 2021 року (а.с.16,17). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 19.04.2021 року виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.10). Позивач звернулася до суду з позовною вимогою щодо визнання за нею права власності на 3/4 частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] . У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачем долучено до матеріалів справи заповіт, посвідчений секретарем сільради М.Пукіш від 21 березня 2001 року, який зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій №19, яким [PERSON] все майно, що буде належати їй на день смерті , де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те на що за законом вона матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. За змістом п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З листа державного нотаріуса О.Дядюша за № 21/01-16 від 25.01.2022 року вбачається, що згідно Книги обліку і реєстрації спадкових прав за 2021 рік та Алфавітної книги обліку спадкоових справ за 2021 рік спадкова справа за померлою [PERSON] ,яка померла [INFO] не заведена, заяви про прийняття спадщини до Свалявської державної нотаріальної контори за вказаним спадкодавцем не подавалися (а.с.39). У матеріалах справи відсутні докази існування перешкод для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку, в тому числі, відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що вказувало б на виникнення цивільно-правового спору. Між тим, без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Таким чином з огляду на матеріали справи, судом не встановлено порушення особистого немайнового або майнового права та інтересу позивача, в силу п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, не встановлено обставини позбавлення позивача права отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері в нотаріальній конторі. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed