Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.01.2002 року, рішенням суду від 23.12.2020 року шлюб між сторонами було розірвано Від спільного проживання в шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] - [INFO] . Позивачка зазначає, що на даний час дочка навчається у Навчально-науковому Юридичному інституті Національного Прикарпатського університету ім. В.Стефаника. Дочка навчається на денній формі навчання за державним замовленням та не отримує академічну стипендію. Оскільки батько відмовляється в добровільному порядку утримувати дочку, позивачці доводиться самостійно оплачувати усі витрати: на проживання, комунальні послуги, одяг, харчування. Окрім того навчання потребує купівлі підручників, професійної літератури, канцелярського приладдя, інколи додаткових витрат на поїздки на конкурси, тренінги, додаткові семінари та лекції. Позивачка наголошує, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки до моменту її повноцінної можливості працювати за фахом. Позивачці відомо, що відповідач часто виїжджає за кордон, де має високий заробіток. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн., щомісячно. Відповідач подав відзив на позов (а.с.20-22). Зазначає, що на даний час ніде не працює, періодично перебивається тимчасовими підробітками в Україні, офіційно не працевлаштований, на сезонні роботи не їздить уже більше року. Вказує, що за 2021 року закордоном був напротязі 2 місяців, проте ніде не працював, а їхав в гості до друзів, не отримував із-за кордону жодних доходів. Позов визнає частково. Оскільки на даний час ніде не працює, то не в змозі спласувати по 4000,00 грн., щомісячно, на утримання повнолітньої дочки. Готовий сплачувати аліменти в розмірі по 1500,00 грн., щомісячно. Також відповідач просить врахувати, що має на утримання стареньку маму [PERSON] , [INFO]., яка зараз знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки перенесла операцію, на даний час проходить реабілітацію та потребує постійної матеріальної допомоги. Тому, враховуючи, що він ніде не працює, не має жодних доходів, має на утриманні стареньку матір, сума в розмірі 4000,00 грн. є нічим не доведена, відповідач просить позов задоволити частково та стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі по 1500,00 грн., щомісячно, до закінчення навчання. Позивачка подала відповідь на відзив (а.с.37-38). Зазначає, що той факт, що відповідач не декларує отримані за кордоном доходи не свідчить про те, що він таких не отримує, а вказує на ухилення ним від сплати відповідних податків. Також відповідач не утримує свою матір, його матір отримує пенсію, а сама зареєстрована та фактично проживає в одному будинку із сином [PERSON] , який допомагає їй та утримує її. Тобто відповідач не довів, що його матір потребує утримання та що саме він його надає. Також позивачка просить врахувати, що відповідач змінив замки у квартирі за адресою [ADDRESS] , вчиняв дії щодо зняття [PERSON] з реєстрації з цієї квартири, перешкоджає дитині у доступі до її речей, що зумовлює значні додаткові витрати на одяг, книги, інші особисті речі. Зараз дитина все ще має доступу до належних їй речей. Крім того [PERSON] хворіє,має ряд серйозних хронічних захворювань, перебуває на «Д» обліку у невролога, страждає на спазм акомодації обох очей. Через характер хвороби дочці заборонено фізичні навантаження, рекомендовано заняття у басейні, періодично санаторно-курортне лікування, на що потрібно значні кошти. Тому розмір аліментів з урахуванням усіх витрат, перелічених у позовній заяві, не є надмірним, а навпаки - лише покриває мінімальні потреби дитини, яка продовжує навчання. За таких обставин позивачка просить позов задоволити, а також стягнути з відповідача понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5000.00 грн. Відповідач своїм правом подати заперечення не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] - [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки від 07.12.2021 року, виданої ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» (а.с. 8), [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі Навчально-наукового юридичного інституту спеціальності «Право» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», денної форми навчання за державним замовленням. Отже, [PERSON] навчається на денній формі навчання та, відповідно, потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проживання, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України) При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України). Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований. Водночас відповідач є фізично здоровою особою, а тому може докласти зусиль до пошуку роботи, офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату. Суд відхиляє покликання відповідача щодо перебування на його утриманні матері, оскільки вона, будучи особою пенсійного віку, отримує відповідне пенсійне забезпечення, а отже не може вважатися такою, що повністю перебуває на утриманні відповідача. До того ж відповідачем не надано відповідних належних доказів щодо надання матері такого матеріального утримання. Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 4000,00 грн. на утримання дочки [PERSON] є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Зокрема, покликання позивачки на те, що відповідач періодично працює за кордоном та отримує високий дохід не підтверджені належними доказами. Так, відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с. 38) відповідач в 2021 році лише двічі перетинав державний кордон. Водночас сам факт перебування відповідача за кордоном не свідчить про його працевлаштування та високий рівень доходів. Також при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я дочки [PERSON] (а.с. 47-53). Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Щадей Н.В. на підставі договору від 19.02.2021року (а.с. 54-55). П.2 додатку №4 до договору про надання правової допомоги передбачено, що вартість послуг становить 5000,00 грн. та не залежить від обсягу фактично виконаних робіт і наданих послуг. З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. А тому, виходячи з критерію реальності наданих адвокатських послуг, принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає обґрунтованими витрати за надання правничої допомоги на суму 4000,00 грн. При цьому, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed