Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 16290,65 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28 квітня 2020 року між сторонами укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання № 29605911/280420 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) до ДКБО. За умовами укладеного договору позичальнику встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 14070,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 38 % річних. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17 серпня 2021 року має заборгованість за кредитом, процентами, інфляційними витратами та 3% річних у розмірі 16290, 65 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 10 січня 2022 року справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено розгляд справи на 14 лютого 2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 07 лютого 2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, зарахування пенсійних виплат проводиться на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритому в АТ «Ощадбанк». 06 квітня 2021 року стало відомо, що 11 березня 2021 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком К.П. винесено постанову про арешт коштів, якою накладено арешт на рахунки відкриті на його ім`я , також й на який проводиться зарахування пенсійних виплат. 27 квітня 2021 року, у зв`язку з арештом банківських рахунків та запобіганню простроченої заборгованості звернувся до керуючого ТВБВ № 10026/020 щодо невиконання банком ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», способу погашення кредиту в розмірі 13201,84 грн., яка наявна станом на 09 квітня 2021 року, який мав намір відшкодувати в повному обсязі. Проте, керуючий ТВБВ № 10026/020 Кривобок М.О. відмовив в поясненнях та не дав можливості внести кошти для погашення заборгованості по кредиту, а лише видав довідку та виписку по картковому рахунку. У відзиві відповідач також зазначає, що оскаржив постанову державного виконавця щодо накладеного арешту на кошти, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Ощадбанк». На підставі вищевикладеного та наявності у позовній заяві недостовірних відомостей, а саме його паспортних даних, суми основного боргу заперечує проти задоволення позовних вимог. Окрім того, у відзиві відповідач просить проводити розгляд справи за його участі та призначити розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що знаходиться на самоізоляції після контакту з хворим на COVID - 19 до 17 лютого 2022 року. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 28 квітня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] на підставі його заяви укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , надано платіжну картку № [NUMBER] та встановлено кредитну лінію в розмірі 14070,00 грн. Згідно умов договору процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає - 38,00 процентів річних; 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки; плата за перевищення витраченого ліміту по поточному рахунку (несанкціонований овердрафт) становить 60 відсотків на рік. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. При укладенні договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію Заяви про приєднання № 29605911/280420 від 28 квітня 2020 року, підписаної відповідачем; копію Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 28 квітня 2020 року, підписаної відповідачем; копії витягів з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; розрахунки заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 17 серпня 2021 року за кредитним договором № 9989621 від 28 квітня 2020 року. Наведені документи свідчать про те, що [PERSON] був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитування. Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 28 квітня 2020 року, станом на 17 серпня 2021 року становить 16290,65 грн., яка складається з наступного: 13922,74 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 1913,33 грн. - проценти за користування кредитом; 411,95 грн. - комісія; 29,75 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного бору (кредиту); 8,58 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4,30 грн. - втрати від інфляції на несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1.23. Розділу XXII ДКБО будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Право АТ "Ощадбанк" вимагати дострокове повернення кредиту за кредитним договором передбачено умовами договору, а саме у випадку прострочення виконання зобов`язань клієнта за договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом або/та процентами та/або комісіями) за Кредитним договором на строк понад 58 календарних днів передбачена п. п. 3.10.2.2, 4.2.2 договору. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 28 квітня 2020 року шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитування, підписавши власноручним підписом заяву про приєднання № 29605911/280420 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії до ДКБО. Доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору суду не надано, а тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справу, у зв`язку з тим, що перебуває на самоізоляції, оскільки відповідач не вказав, з якого часу перебуває на самоізоляції, коли встановлено захворювання у особи з якою він контактував та не надав на підтвердження цього докази, що унеможливило встановити поважність причини неявки у судове засідання, та чітко визначити період часу, який особа має бути самоізольованою. Враховуючи Наказу МОЗ від 04 лютого 2022 року № 230 «Про внесення змін до Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (СOVID-19)», так як термін самоізоляції було зменшено до п`яти днів в разі відсутності коронавірусу. Клопотання відповідач надіслав 04 лютого 2022 року, отже за відсутністю доказів захворювання його термін самоізоляції на час розгляду справи 14 лютого 2022 року закінчився 09 лютого 2022 року, тому відсутні підстави для відкладення судового розгляду. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 28 квітня 2020 року у розмірі 16290,65 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved