Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 01 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам, в якому просив: -Звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що були призначені Херсонським міським судом Херсонської області 15 січня 2018 року у справі №766/21797/17 та припинити подальше їх стягнення; -Звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам, починаючи з червня 2019 року, що нараховані Дніпровським відділом ДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) по судовому наказу №766/21797/17 від 15 січня 2018 року виданого Херсонським міським судом Херсонської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . 15 січня 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ у справі №766/21797/17 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (ВП №55855444) та станом на 01.09.2021 року за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 99\~521, 51 грн. Однак з 15 червня 2019 року донька проживає з батьком, який її утримує. Матір вихованням та утриманням доньки не займається, проживає окремо. За таких обставин позивач вважає себе таким, що може бути звільненим від сплати аліментів на утримання доньки та від заборгованості зі сплати аліментів, що утворилася починаючи з червня 2019 року. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.11.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці справа не розглядалася, підготовче засідання призначено на 23.11.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 14.12.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 10.01.2022 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 15.02.2021 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач/представник не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 15 січня 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ №766/21797/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 176, 20 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №68187, складеного 13.09.2021 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) Д. Журавель, заборгованість [PERSON] за сплати аліментів за судовим наказом №766/21797/17, виданим 15.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області станом на 01.09.2021 року становить 99\~521, 51 грн. Згідно Акту обстеження умов проживання, затвердженого 14.09.2021 року начальником ССД виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] більше двох років проживає разом з батьком та бабусею. Мати [PERSON] проживає окремо, вихованням та утриманням доньки не займається. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За приписами ч. 3 ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Подібні висновки викладено КЦС у складі ВС у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право на зміну правовідносин, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому, зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просив звільнити його від заборгованості по аліментам стягнутих за рішенням суду з нього на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] починаючи з червня 2019 року та звільнити його від сплати аліментів мотивуючи тим, що з червня 2019 року донька проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, мати вихованням та утриманням дитини не займається, разом з дитиною не проживає, що дає підстави вважати про наявність обставин звільнення позивача від сплати заборгованості, яка утворилася з того часу з якого дитина не проживає з матір`ю і звільнення його у подальшому від їх сплати на користь відповідача, оскільки дитина потребує утримання та піклування від нього. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За приписами сімейного законодавства визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. Згідно з частиною 3 статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статтею 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Органом опіки та піклування у акті обстеження умов проживання та спілкування із дитиною від 14.09.2021 року встановлено, що донька сторін [PERSON] більше двох років проживає разом з батьком та бабусею. Мати [PERSON] проживає окремо, вихованням та утриманням доньки не займається. Тобто, підстави для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідача відсутні, а тому позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів присуджених до стягнення до досягнення повноліття дитиною за судовим наказом №766/21797/17, виданим 15.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області є такими, що відповідають приписам закону, а відтак позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.. Вирішуючи питання про звільнення позивача від заборгованості по аліментам стягнутих за рішенням суду з нього на користь відповідача на утримання доньки суд виходить з такого. За приписами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд вважає істотною обставиною фактичне проживання доньки разом із позивачем з червня 2019 року, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивача, і відповідно за вказаний період проживання неповнолітньої дитини з позивачем, останній має бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей період аліментів. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, починаючи з червня 2019 року за судовим наказом №766/21797/17, виданим 15.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved