Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом, відповідно до якого просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Миколайовича, зареєстрований в реєстрі за №16884 від 25 вересня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. 11.08.2021 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Миколайовича, зареєстрований в реєстрі за №16884 від 25 вересня 2020 року, та стягнути з ТзОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" на його користь 3533,09 грн. грошових коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 66014019 на підставі зазначеного виконавчого напису. Зазначає, що дізнався\~від державного\~виконавця Кузло\~Лілії Валеріївни\~про вчинення\~виконавчого напису\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~виконавчого напису\~від 25.09.2020\~року р.\~№16884.\~Відповідно до\~даного виконавчого\~напису у\~нього нібито\~існує заборгованість\~перед Відповідачем\~за кредитним\~договором від\~30.07.2010\~року №016-2/011713\~на суму\~2980,00\~грн.\~та 50\~грн.\~витрат на\~вчинення такого\~напису.\~З метою\~захисту від\~незаконного та\~безпідставного стягнення\~відповідачем грошових\~коштів,\~позивач змушений\~звернутися з\~позовом до\~суду. Вважає, що даний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Просить суд позов задоволити, стягнути на його користь сплачені кошти а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються з судового збору. Судом були вжиті заходи забезпечення позову. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує, просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача - ТзОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, згідно якої позов визнає, просить справу розглядати без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору\~- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, просять справу розглядати без їх участі. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи\~є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Позивач зазначає, що дізнався від державного виконавця Рівненського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Рівненському районі\~Рівненської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Львів) Кузло Лілії Валеріївни про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 25.09.2020 року (реєстровий номер №16884). Відповідно до даного виконавчого напису, у позивача нібито існує заборгованість перед Відповідачем за кредитним договором від 30.07.2010 року №016-2/011713 на суму 2980 грн. та 50 грн. витрат на вчинення такого напису. Суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Відповідач повинен був надати нотаріусу докази відсутності спору (безспірності) щодо сум заборгованості на час вчинення напису. Позивач не укладав з Відповідачем жодного кредитного договору, а тому і не може бути будь-якої заборгованості перед Відповідачем. Стягнення проводиться за кредитним договором 2010 року (однозначно минув строк позовної давності), кредитором за яким є ПАТ «Банк «Фінанаси та Кредит», а не Відповідач. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів стягувач повинен надати нотаріусу засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виконавчий напис повинен бути вчинений на оригіналі кредитного договору, а напис вчинено на нотаріальному бланку без прикріплення оригіналу документа, що підтверджує безспірну заборгованість (оригінал кредитного договору). Нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки на час вчинення напису з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172, було виключено такий документ як оригінал кредитного договору та виписка по рахунку. До того ж позивачеві не була надіслана претензія, не було запропоновано надати свої заперечення щодо пропозиція кредитора вчинити виконавчий напис, а це також є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачених грошових коштів. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.09.2021 р. (справа № 201/6498/20, провадження № 61-88св21). За наведеного позов у цій частині підлягає до задоволення на суму 2980, 08 грн.+50 грн.+606,02 грн., а всього 3533 грн. 09 коп. На підтвердження стягнутих з позивача грошових коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса наявні виписки з банківських рахунків на суму 3533 грн. 09 коп. (2927,07 грн.+606,02 грн.). Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 та ст. 142 ЦПК України. Позивачем було сплачено 2270 грн. судових витрат (судовий збір). Тому, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору слід повернути позивачеві, а 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також слід скасувати раніше вжиті заходи забезпечення позову.

Outcome: approved