Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У січні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана цивільна справа Стислий виклад позиції заявника. 10 лютого 1998 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] . З метою внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю в частині ім`я та по батькові власника, [PERSON] (далі заявник) звернувся до Роздільнянської міської ради Одеської області з заявою щодо внесення змін до державного акту на право приватної власності, оскільки ім`я по батькові власника зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Роздільнянська міська рада Одеської області роз`яснила заявнику, що йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Стислий виклад позиції заінтересованої особи. Представник Роздільнянської міської ради Одеської області Писаревський В.В. надіслав на адресу суду пояснення, згідно яких не заперечує проти заявлених вимог, оскільки у вищевказаному акті була допущена технічна помилка, а саме: замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Заяви, клопотання. 03 лютого 2022 року на адресу суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 15). 22 лютого 2022 року до канцелярії суду від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з відсутністю спору та зайнятістю (а.с.17). Процесуальні дії у справі. 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с. 13). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 063188, вбачається, що вказаний акт видан громадянину України [PERSON] , відповідно до якого на підставі рішення Ради народних депутатів від 11 червня 1992 року №8-ХХІ йому передалась у приватну власність земельна ділянка площею 0,112 гектарів в межах згідно з планом. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 70 (а.с. 6). Відповідно до листа голови Роздільнянської міської ради Валерія Шовкалюка від 27 січня 2022 року, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії І-ОД №063188, було помилково зазначено ім`я та по батькові як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а.с. 7). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні\~обставини та\~зміст спірних\~правовідносин,\~надавши оцінку\~кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що при виготовлені Державного акту про право власності на земельну діляку серії № [NUMBER] було допущено помилку, а саме: зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що підтверджується матеріалами справи. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначає, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~частини 3\~статті 12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно з вимогами\~статей 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення частини другої статті 247 ЦПК України визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пункт шостий частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved