Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 25.02.2016 між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. У спільному шлюбі у сторін народилась дитина: донька - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 01.04.2020 у зв`язку із насиллям зі сторони відповідача сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та станом на дату звернення до суду із цим позовом позивачем також подано до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере та ухиляється від сплати витрат на її утримання. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду із вказаним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2020 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2021 заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що заперечує проти задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів, оскільки дитина проживає разом з ним, відповідно до судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 752/14951/20 з позивача [PERSON] підлягають стягненню на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.07.2020. На виконання вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 62903285, у рамках якого у [PERSON] існує заборгованість, її включено до Єдиного реєстру боржників та винесено постанови про обмеження виїзду за кордон, користування транспортним засобом та зброєю. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначила, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2021 у справі № 752/14951/20 скасовано судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 752/14951/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2021 у справі № 752/13587/20 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25.02.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.2016, виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 675. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2020 у справі № 752/5107/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 29.05.2020 і 04.06.2020 та Службою у справах дітей Черкаської міської ради 23.10.2020 і 24.05.2021 було обстежено умови проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , кімнати №№7,8, та за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що на розгляді Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації перебували заяви [PERSON] та [PERSON] щодо визначення порядку та способу кожного з батків у вихованні малолітньої [PERSON] . За участі спеціалістів цієї служби батьки [PERSON] 07.07.2020 досягли згоди щодо порядку і способу участі кожного із них у вихованні їх спільної дитини, після чого, цього ж дня о дев`ятнадцятій годині [PERSON] дозволила [PERSON] поспілкуватися з дочкою за умови, що він поверне дитину до їх місця проживання до двадцять першої години, однак [PERSON] свого зобов`язання повернути дитину не виконав, без згоди матері дитину не повернув, позбавив останню будь-якої можливості спілкуватися з дитиною. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.12.2021 у справі № 752/13587/20 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , кімнати №№7,8. Разом з тим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2021 у справі № 752/14951/20 скасовано судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 752/14951/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] . Правилами ст.ст. 7,13 СК України, ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді цієї категорії справ суди обов`язково застосовують Конвенцію про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, правова допомога надавалася позивачу адвокатом Москалюк Тетяною Віталіївною, про що свідчить надана копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №690 від 06.09.2012, ордер серії КВ №738838 від 22.08.2020 та Договір про надання правової допомоги № б\\н від 14.08.2020, укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Волощук та партнери». Однак, в матеріалах справи відсутні акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги та квитанція або меморіальний ордер про сплату [PERSON] на користь Адвокатського об`єднання «Волощук та партнери» грошових коштів у сумі, яку позивач просить стягнути з відповідача за надання правової допомоги. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають стягненню з відповідача. У порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial