Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

20.07.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 1,7694 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5122082900:01:002:0064. Свої вимоги мотивують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. № 230/01-16 від 09.08.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представники позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вирішення справи залишив на розсуду суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: земельну ділянку площею 1,7694 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5122082900:01:002:0064, на підставі Державного акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 006883. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.04.2011 року (а.с. 3), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено,\~що 23.03.2011\~року [PERSON] \~залишив заповіт, посвідчений секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно умов якого земельну ділянку розміром 1,7694 га, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району, по державному акту серії ІІ-ОД №006883 та майновий сертифікат серії ОД-ХУІ №10080106, що належить на праві приватної власності день смерті, він заповів, [PERSON] , [INFO] . Згідно до\~інформаційної довідки\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~№ 67597987\~від 02.12.2021\~року,\~наданої приватним\~нотаріусом Крижановською\~С.М.,\~заповіт [PERSON] від 23.03.2011 року, зареєстрований за № 59 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , наданого 05.05.2017 року (а.с.4), [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , являється дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9). Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні як свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. № 230/01-16 від 09.08.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved