Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з 21.02.2003 по 16.06.2020 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Судовим наказом від 29.05.2020 з відповідача стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 07.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття, в зв`язку з чим виплата аліментів на її утримання припинена. Відповідно до Довідки № 110 від 29.11.2021, виданої Стебницьким професійним ліцеєм дочка, [PERSON] , навчається на денному відділенні у Стебницькому професійному ліцеї з 01.09.2021 по 15.02.2023. Після розірвання шлюбу та на даний час діти проживають із позивачкою. На дочку [PERSON] , [INFO] , з відповідача стягуються аліменти, проте, дочка [PERSON] перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Оскільки дочка навчається на денному відділенні, відповідно потребує матеріальної підтримки. Позивачка самотужки забезпечує її продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями, одягом та необхідними побутовими речами. Відповідач є фізично здоровою і працездатною особою, працює, отримує високий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на дочку [PERSON] на час навчання. Вважаю, що обов`язок по утриманню дочки в період навчання не може бути покладений виключно на неї, оскільки самостійно забезпечити двох дітей не має можливості у зв`язку із недостатнім розміром заробітної плати. Відповідач добровільно надавати допомогу у зв`язку із навчанням дочки [PERSON] відмовляється, а тому позивачка змушена звернутися до суду. 29.12.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 12.01.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 31.01.2022 відповідачем направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги, викладені у позовній заяві визнає частково, погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1417 грн., в решті позовних вимог просить відмовити, з тих підстав, що дочка [PERSON] , навчаючись на бюджетній основі, отримує стипендію. З вересня 2021 він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, у них на утриманні є дитина 11 років, яка хворіє та стоїть на обліку у нефролога, невропатолога та алерголога, на що потрібні великі затрати. Також зазначає, що після розлучення з позивачкою він регулярно сплачував аліменти, купляв усе необхідне, на позичені кошти купив для [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] квартиру [ADDRESS] , площею 42,7 кв. м. та облаштував її усім необхідним для комфортного життя. Розуміючи свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини, не відмовляється сплачувати аліменти, однак через фінансову скруту просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1417 грн. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 277 ЦПК України передбачено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2022 справу призначено у спрощеному порядку без виклику сторін. Частиною 1 ст. 274 ЦПК України визначені категорії справ, що підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, зокрема малозначні справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання про перехід зі спрощеного провадження у загальне позовне провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а/с 7)). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а/с 4). Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. На підставі судового наказу від 29.05.2020 з відповідача стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття та стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] (а/с 3). [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття, в зв`язку з чим виплата аліментів на її утримання припинена. Після розірвання шлюбу та на даний час діти проживають з позивачкою (а/с 11). Відповідно до Довідки № 110 від 29.11.2021, виданої Стебницьким професійним ліцеєм дочка, [PERSON] , навчається на денному відділенні у Стебницькому професійному ліцеї з 01.09.2021 по 15.02.2023 (а/с 9). З Довідки про доходи № 07 від 24.01.2022 вбачається, що [PERSON] навчається у Стебницькому професійному ліцеї на неповному державному забезпеченні та отримує стипендію в розмірі 490 грн на місяць (а/с 28). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ст.\~182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивачки визнає частково. Судом береться до уваги доводи та письмові докази, щодо навчання дочки [PERSON] на бюджетній основі, отримання нею стипендії в розмірі 490 грн на місяць, сплати відповідачем аліментів (а/с 37, 38). Щодо купівлі на позичені кошти для [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] квартири [ADDRESS] , площею 42,7 кв. м. судом береться до уваги наявність розписок про позику коштів (а/с 35,36) та Договір купівлі продажу квартири (а/с 33, 34). Однак, доводи відповідача з приводу його перебування у цивільному шлюбі з іншою жінкою та наявності на їх утриманні дитини 11 років, яка хворіє та стоїть на обліку у нефролога, невропатолога та алерголога (а/с 39-43), судом не може братися до уваги, оскільки належних та допустимих доказів відповідачем суду не надано. Наявні в матеріалах справи копія свідоцтва про народження [PERSON] (а/с, 29) та копія Трудової книжки [PERSON] (а/с 30, 31, 32) не свідчить про перебування відповідача з вересня 2021 у цивільному шлюбі з іншою жінкою та зобов`язання утримувати їх. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial