Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Пояснив, що він є єдиною особою, яка бажає прийняти спадщину після смерті матері, але оформити на себе нерухоме майно позбавлений можливості, оскільки право власності на 1/6 частину будинку не зареєстровано в установленому законом порядку, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадкування в нотаріальному порядку. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Відповідно до ч. 4ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 30 жовтня 2002 року за реєстром № 3-2196 [PERSON] належить 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] .(а.с.10). На підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 лютого 1988 року, виданого Ізюмським відділом комунального господарства та зареєстрованого в Ізюмському МЕТІ 12 лютого 1988 року за № 4286, книга 20/16, [PERSON] належить 1/6 частина вказаного будинку.(а.с.11). [INFO] померла рідна сестра [PERSON] (а.с.14) - [PERSON] - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 14 липня 2021 року відділом ДРАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 342.(а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину будинку [ADDRESS] - свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 12 лютого 1988 року, виданого Ізюмським відділом комунального господарства та зареєстрованого в Ізюмському МБТІ 12 лютого 1988 року за №4286, книга 20/16. Спадкова справа після смерті сестри не відкривалася. Відповідач по справі [PERSON] - чоловік покійної сестри [PERSON] - не претендує на вказане спадкове майно. [INFO] померла мати [PERSON] (а.с.17) - [PERSON] - свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , року відділом ДРАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 899.(а.с.18). Згідно заповіту від 21 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І. за реєстром № 2-1045, [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.22). Після її смерті також спадкова справа не відкривалася. Враховуючи той факт, що сестра [PERSON] на день смерті мешкала в будинку [ADDRESS] , а її чоловік [PERSON] не претендує на спадкове майно, то [PERSON] , як спадкоємець І черги прийняла спадщину після смерті доньки, [PERSON] , тобто на день смерті [PERSON] залишилася спадщина на 2/6 частини житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] не подавав заяву після смерті матері про прийняття спадщини, так як зареєстрований та мешкає у вказаному будинку по сьогоднішній день. Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. 15 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] була здійснена угода, згідно якої вона продала 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 лютого 1988 року, виданого Ізюмським відділом комунального господарства та зареєстрованого в Ізюмському МЕТІ 12 лютого 1988 року за № 4286, книга 20/16, та зобов`язувалася в строк до 25 жовтня 2020 року оформити дану угоду у нотаріуса. На даний час угода не офорлена. Ізюмська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачи свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питань, пов`язаних з правом власності будинку [ADDRESS] .(а.с.35). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216;1217;1218;1219;1220;1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.ст.316;317;318;319;321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідност. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved