Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Адвокат Федоров М.Д. звернувся до суду в інтересах громадянки Латвії [PERSON] з позовом до Запорізької міської ради, Третя особа: Приватний нотаріус ЗМНО Шевцова Оксана Сергіївна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] . [PERSON] 05.08.1989 року уклала шлюб і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . До складу спадщини входить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.08.1993 року була приватизована в рівних частинах (по 1/3) на [PERSON] , [PERSON] та на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, належна їй 1/3 частина квартири перейшла у власність [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Всі спадкоємці відмовились від спадщини на користь [PERSON] . В свою чергу [PERSON] фактично вступила в володіння та управління спадковим майном (1/3 частиною квартири) і є такою, яка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР. [PERSON] до самої смерті проживала в квартирі, сплачувала за комунальні послуги, підтримувала житло в належному стані. За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримувала. 25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Швецової О.С. з заявою по видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 25.10.2021 року позивачу було відмовлено через відсутність доказів родинних відносин із спадкодавцем. З`ясувалося, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] по-батькові її матері було записане як « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про шлюб та свідоцтві про право власності на житло по-батькові її матері було записане як « [PERSON] ». Той факт, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою підтверджується, зокрема, свідоцтвом про шлюб з [PERSON] (помер [INFO] ), який є батьком [PERSON] . Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] було видано на трьох членів сім`ї, [PERSON] , її доньку [PERSON] та онуку - [PERSON] . Вказані особи разом проживали в спірній квартирі і були членами сім`ї. На підставі викладеного представник позивача адвокат Федоров М.Д. просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] [INFO] , та бабою [PERSON] , [INFO] . Визнати за громадянкою Латвії [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача адвокат Федоров М.Д. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, оскілки вважає їх обґрунтованими та законними. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд вирішити даний спір на розсуд суду з урахуванням вимог чинного законодавства. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з свідоцтвом про народження померла [PERSON] була матір`ю позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.09.1965 року. [PERSON] 05.08.1989 року уклала шлюб [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05.08.1989 року. Після смерті [PERSON] , до складу спадщини входить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.08.1993 року була приватизована в рівних частинах (по 1/3) на матір позивачки [PERSON] , бабу позивачки [PERSON] та сестру позивачки [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, належна їй 1/3 частина квартири перейшла у власність [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Всі спадкоємці відмовились від спадщини на користь [PERSON] . В свою чергу [PERSON] фактично вступила в володіння та управління спадковим майном (1/3 частиною квартири) і є такою, яка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР. [PERSON] до самої смерті проживала в квартирі, сплачувала за комунальні послуги, підтримувала житло в належному стані. За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] не отримувала. 25 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Швецової О.С. з заявою по видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 25.10.2021 року позивачу було відмовлено через відсутність доказів родинних відносин із спадкодавцем. Нотаріусом було з`ясовано, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] по-батькові її матері було записане як « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про шлюб та свідоцтві про право власності на житло по-батькові її матері було записане як « [PERSON] ». Факт, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою підтверджується, зокрема, свідоцтвом про шлюб з [PERSON] (помер [INFO] ), який є батьком [PERSON] . Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] було видано на трьох членів сім`ї, [PERSON] , її доньку [PERSON] та онуку - [PERSON] . Вказані особи разом проживали в спірній квартирі і були членами сім`ї. Вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, суд приходить до висновку про наявність родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та була матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та бабою [PERSON] , [INFO] , отже факт родинних відносин між заявником та померлими є підтвердженим. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Позивачка здійснила дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від її волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності позбавляє позивачку можливості здійснювати права власника та порушує ч.1 ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту її прав передбачені законом і відповідають їм. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що волод іння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved