Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач не виконує свої обов`язки по його утриманню, як сина, на період навчання, маючи таку можливість. Посилаючись на ст.ст. 185, 199, 200 Сімейного кодексу (далі - СК) України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, з моменту пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Причина неявки суду не відома, про дату, час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення про виклик до суду для розгляду цієї справи. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 лютого 2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Позивач вступив на денну форму навчання за спеціальністю «право» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр Західнодонбаського інституту ПрАТ «ВНЗ «МАУП» Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом». Навчання здійснюється за контрактом. Термін навчання з 01.09.2021р. по 31.08.2025р., що підтверджується довідкою за вих № 162, виданою 19 жовтня 2021 року директором цього закладу Житник Н.В . Позивач зазначає, що її матір не має змоги надавати йому достатньої матеріальної підтримки, а батько працює на ШУ «Першотравенське» та має можливість сплачувати аліменти. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3). Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, враховуючи, що відповідач не надав відзиву із запереченнями проти позову і доказів на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що відповідач, як батько повнолітнього сина, повинен піклуватися про нього та утримувати його під час навчання до досягнення ним віку двадцяти трьох років і має таку можливість, але матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивача відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі, визначеному згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно з п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2270 грн., в зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved