Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на території України з 24 серпня 1991 року по теперішній час, в обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] . Із 1989 року по 1995 рік він був зареєстрований та проживав разом із своїми батьками по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним документом органу самоорганізації населення Дніпровського р-ну м. Херсона «Квартальний комітет № 18» від 04.02.2021 року. У зв`язку із продажем цього домоволодіння він був знятий з місця реєстрації. З 1995 року він проживав на території м. Херсон в різних місцях. З жовтня 1989 року по грудень 1991 року він проходив службу в збройних силах, що підтверджується довідкою Херсонського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України № 4/123 від 23.03.2021 року. Із 1997 року по 2007 рік він відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення, йому повідомили, що його паспорт зразка СРСР було втрачено. На даний час він продовжує проживати в м. Херсон, взятий на облік Херсонським центром обліку бездомних осіб, що підтверджується відповідним посвідченням. На даний час бажає отримати паспорт громадянина України, замість загубленого, але в довідці Дніпровського РВ у м. Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, з підстав у ній викладених. Заінтересованою особою представником Управління ДМС України в Херсонській області в судовому засіданні надано письмові пояснення по справі зі змісту яких вбачається, що заявник втратив свій паспорт громадянина колишнього СРСР і на теперішній час не має при собі документа, що посвідчує особу. В свою чергу, проведеними УДМС у Херсонській області перевірками встановлено, що 09.07.2020р. до Дніпровською відділу у м. Херсон УДМС з питання оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року звернувся [PERSON] . [INFO] , уродженець м. Херсон. Згідно заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 (форма 1) [PERSON] був документований 04.05.1989 паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] у зв`язку з непридатністю до користування попереднього паспорта громадянина колишньою СРСР серії [NUMBER] від 26.02.1986. 30.01.1996 у вказаний паспортний документ була вклеєна фотокартка у зв`язку з досягненням [PERSON] 25-річного віку. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Херсонській області заявник не значиться. У зв`язку з відсутністю відомостей щодо реєстрації місця проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Дніпровським відділом у м. Херсон УДМС відмовлено в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п. 1 п. 100 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним за знищення паспорта громадянина України» та рекомендовано надати судове рішення про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 для подальшої можливості проходження процедури встановлення належності до громадянства України, відповідно ст, 3 Закону України «Про громадянство України».Враховуючи вищевикладене, УДМС у Херсонській області покладається на розсуд суду при вирішенні питання щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24.08.1991. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до довідки Херсонською об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.03.2021№ 4/123, [PERSON] , [INFO] , проходив службу в збройних силах з жовтня 1989 по грудень 1991 року. Відповідно до відповіді Херсонського районного територіального центру комплектування га соціальної підтримки №4/1041 від 14.02.2022р. на запит УДМС у Херсонській області повідомлено, шо [PERSON] , [INFO] , був поновлений на військовий облік 19.03.2021р. та одночасно виключений за станом здоров`я. Проходив військову строкову службу з жовтня 1989 року по грудень 1991 року у військових частинах [NUMBER] га [NUMBER] . Інформації щодо місць дислокації зазначених військових частин в Херсонському об`єднаного міського територіального центру комплектування га соціальної підтримки РТЦК та СП немає. Відомо, що після закінчення строкової військової служби громадянин [PERSON] перебував на військовому обліку в Херсонському РТЦК та СП. Був знятий в 1996 році в зв`язку з переїздом до м. Генічеськ. Відповідно до акту-підтвердження місця проживання громадянина [PERSON] [INFO] , складена головою квартального комітету № 18 від 04.02.2021. згідно якого заявник проживав за адресою [ADDRESS] з 1989 року по 1995рік. Відповідно до ч 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі\~Закону України «Про громадянство України»\~і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про громадянство України»\~громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~(03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення\~ст. 25 Конституції України,\~ст. 2 ЗУ «Про громадянство України»\~у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону\~дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у\~ст. 315 ЦПК України\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, нікуди не виїжджав та проходив військову службу. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року по теперішній час - доведеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved