Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 липня 2020 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №491029262. Відповідно до укладеного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 100881 грн. 73 коп. У порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27 вересня 2021 року має прострочену заборгованість 125232 грн.11 коп., а саме: за кредитом - 99 766, 86 грн., по відсотках - 25 465, 25 грн. Позивач просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість в розмірі 125232 грн.11 коп., та понесені судові витрати в розмірі 2 270 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справа міститься заява, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що справу можливо розглянути за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2020 року [PERSON] звернувся з офертою на укладення угоди про надання кредиту №491029262 з пропозицією до АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту(а.с.30). 07 липня 2020 року акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 491029262 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491029262 від 07.07.2020 року(а.с.29). Сторонами також погоджена анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Зокрема, за умовами договору, відповідачу надано кредит в сумі 100 881,73 грн. для повернення заборгованості за кредитним договором № 491029262 від 07 липня 2020 року, а також визначена процентна ставка за користування кредитом становить 39,90 % річних та строк кредиту 60 місяців. При цьому, [PERSON] , відповідно до Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості супутніх послуг, який є додатком №1 до Угоди про надання кредиту №491029262 від 07 липня 2020 року, зобов`язаний був до 30 числа кожного місяця сплачувати Банку 3902,64 грн., що становить частину погашення основної суми кредиту та відсотків за користування ним. Таким чином, відповідно до умов Договору, відповідач [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач станом на 27 вересня 2021 року, має прострочену заборгованість 125232,11, яка складається: за кредитом: - 99 766,86 грн., та по відсотках - 25 465,25 грн. Так, згідно вимог ч. 1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд виходячи з того, що боржник не виконав взятих на себе зобов`язань, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять, з відзивом (запереченнями) на позовну заяву відповідач до суду не звертався. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем кредитних зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved