Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Представник позивача адвокат Мальченко Д.В. у червні 2021 року звернувся до суду із указаним позовом, який у подальшому змінив та мотивував тим, що [PERSON] є онуком та спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Із метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0259259 та після його смерті, [INFO] , була успадкована дружиною [PERSON] , позивач звернувся до нотаріуса. Постановою державного нотаріуса Тростянецької районного державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 18.06.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у зв`язку з різним написанням прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай). Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії СМ №0259259, на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА Сумської області за №476 від 24.09.1999 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №358 від 19.10.1999, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05.07.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.08.2021 прийнято заяву представника позивача Мальченка Д.В. про зміну предмета позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку зі звільненням головуючої судді [PERSON] у відставку ухвалою суду від 08.10.2021 справу було прийнято до провадження суддею Огієнко О.О. та повторно розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причину неявки. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] у с. Станова Тростянецького району Сумської області, помер [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0259259 від 14.10.1999, [PERSON] на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 24.09.1999 №476 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Півненківський бурякорадгосп» розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості)(а.с. 9). З довідки виданої Станівською сільською радою Тростянецького району Сумської області від 31.07.2017 за № 396 вбачається, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Станівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 12, 13). Відповідно до повідомлення відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.08.2020 № 174/171-20 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тростянецькою районною державною адміністрацією членам ВАТ «Півненківський бурякорадгосп», на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації № 476 від 24.09.1999 зареєстровано сертифікат серії СМ № 0259259 на ім`я [PERSON] . Сертифікат зареєстровано за № 358 від 19.10.1999. Розмір земельної частки (паю) складає 3,97 умовних кадастрових гектарів. В електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , факту реєстрації державного акту не встановлено (а.с. 10). Як вбачається з повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 67448621 від 24.11.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена (а.с. 79-80). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області вбачається, що [INFO] у м. Тростянець Сумської області, померла [PERSON] (а.с. 84). Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 67911565 від 22.12.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа за №372/2002 та 06.09.2002, 24.03.2011 видані свідоцтва про право на спадщину, які зберігаються в обласному державному нотаріальному архіві м. Суми (а.с. 112-113). З копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняв за заповітом [PERSON] , якому нотаріусом 06.09.2002 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а також на земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою. Крім того, нотаріусом 24.03.2011 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Півненківський бурякорадгосп». Також у матеріалах спадкової справи наявний заповіт [PERSON] , який був посвідчений 12.06.2000 секретарем виконавчого комітету Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області Манойленко Т.М. та зареєстрований у реєстрі за №70, з якого вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 122-126). Постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 18.06.2018 на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) по ВАТ «Півненківський бурякорадгосп» у зв`язку з різним написанням прізвища спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), позивач обґрунтовано звернувся до суду. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а після смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства суд вважає, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла за законом його дружина [PERSON] . В подальшому, після смерті [PERSON] спадщину прийняв за заповітом позивач [PERSON] . Відтак, позивач має право на фактично успадковану, але юридично не оформлену спадщину [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0259259. Разом з тим, розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай) перешкоджають позивачу отримати у нотаріуса, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину. Досліджені під час судового розгляду докази у сукупності не дають підстав для розумного сумніву в тому, що саме померлому [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0259259 виданий на ім`я [PERSON] , що стало підставою для відмови нотаріуса позивачу в оформленні його спадкових прав, оскільки невідповідність особи, на ім`я якої виданий вказаний сертифікат, полягає у помилковому перекладі прізвища померлого з російської на українську мову. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за ним рішенням суду.

Outcome: approved