Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано- Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., вчиненого 24.02.2021 року, під реєстровим номером 2405, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми боргу за кредитним договором № AG7306023 від 20.02.2019 року - таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 5000,00 гривень витрати на професійну правову допомогу. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 1362,00 гривні витрат по сплаті судового збору. Зокрема, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення по справі № 761/15569/21 щодо стягнення з відповідача на користь позивача стягнутого за виконавчим написом в сумі в сумі 8787,96 грн. (згідно довідки ТОВ «КФ «КВІТЕНЬ» № 800 від 15.07.2021р. Оскільки позов було задоволено в повному обсязі, однак судом не вирішено питання по всіх заявлених позовних вимогах, для вирішення питання про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у справі судом призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання, яке відбулось 16.02.2022 року, не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином. Представник відповідача в судове засідання, яке відбулось 16.02.2022 року, не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином. Третя особа-1 в судове засідання, яке відбулось 16.02.2022 року, не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином. Третя особа-2 в судове засідання, яке відбулось 16.02.2022 року, не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до копії довідки ТОВ «КФ «КВІТЕНЬ» № 800 від 15.07.2021р., на підставі постанови від 31.03.2021 року в рамках ВП №64974856, за період з квітня 2021 року по червень 2021 року з [PERSON] стягнуто 8787,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Також, зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що виконавчий напис №2405 від 24.02.2021 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем коштів у розмірі 8787,96 грн., а також стягнута сума підлягає відшкодуванню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення по справі додаткового рішення, яким задовольнити вимоги про відшкодування безпідставно стягнутих грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про відшкодування безпідставно стягнутих грошових коштів, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у вказаному розмірі.

Outcome: approved