Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

В квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд: - стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь [PERSON] суму матеріального збитку за невиплату заробітної плати та моральної шкоди за рішенням судів 667661,90 грн. - стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; Вказана позовна заява, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Кондратенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-898 від 01 жовтня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2020 р. цивільну справу прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19.02.2007 р. позивач працював на посаді начальника відділу оцінки ризиків Запорізької філії АКБ «Форум» та був звільнений з роботи за п.5 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з переведенням до штату головного банку на підставі наказу 161-к від 14.12.10р. З 20.12.2010 р. по 01.04.2011 р. позивач працював в ПАТ "Банк Форум" на посаді начальника Відділу проблемних активів Південно-Східного регіону Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу. З 01.04.2011р. до 01.02.2013р. позивач працював в ПАТ «Банк Форум» на посаді начальника Відділу реструктуризації проблемних активів Східного, Південно-Східного та Північно-Східного регіонів Управління реструктуризації проблемних активів роздрібного бізнесу Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу. 01.02.2013р. позивач був переведений на посаду головного спеціаліста Відділу реструктуризації Управління моніторингу та реструктуризації Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум». 19.09.2013р. позивач отримав попередження про наступну зміну істотних умов праці, в якому було зазначено, що відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України та у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розкладі його попереджено про наступну зміну істотних умов праці, а саме про те, що йому, у разі згоди, пропонується зміна посади - на головного економіста відділу роздрібного бізнесу, підрозділу - Відділення №1700 «Запорізька дирекція ПАТ «Банк Форум», зменшення посадового окладу з 11000 грн. до 4800 грн. Позивача було звільнено 16.12.2013р. (наказ про звільнення №1679к від 13 грудня 2013 р.) Через незаконне звільнення позивач звертався до суду з позовними заявами. 04.07.2019 року відповідно до ст.53 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ», як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. До 04.07.2019 року працівник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» не виконав ніяких заходів направлених на виконання судових рішення по справах: №334/401/14-ц, №334/4144/15-ц, №334/1913/16-ц, №334/4671/18, №334/8020/18, №334/6046/18. На теперішній час, вищевказані рішення виконані не в повному обсязі, або не виконані взагалі. У зв`язку із вищевикладеним, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позову, вважає позовні вимоги незаконними та безпідставними. Вважає, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, у зв`язку із тим, що не був працівником ФГВФО. Зазначив, що середній заробіток не відноситься до структури заробітної плати, та у ФГВФО відсутня будь-яка заборгованість по заробітній платі перед позивачем і обов`язок щодо відшкодування середнього заробітку. Пояснив, що 04.07.2019 року відповідно до ст.53 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №10671110237000829 про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ», як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Таким чином, вважає повноваження ФГВФО, як ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» припиненими. Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 14.02.2022 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 14.02.2022 року, заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2014р. по справі № 334/401/14-ц (провадження №2/334/913/2014) за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, задоволені вимоги позивача - поновлено на посаді та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме: - визнано незаконним наказ № 1679к від 13.12.2013р. голови правління публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про звільнення з роботи позивача за п. 6 ст. 36 КЗпП України та поновити його на роботі на посаді головного спеціаліста відділу реструктуризації Управління моніторингу та реструктуризації Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу ПАТ "Банк Форум". - стягнуто з ПАТ "Банк Форум" середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 16.12.2013р. по 10.10.2014р. в загальній сумі 110898,90 грн. - стягнуто з ПАТ "Банк Форум" в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2014р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р., рішення Ленінського районного суду від 10.10.2014р. залишено в силі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 р. в справі №334/4144/15-ц (провадження №2/334/2128/15) вимоги позивача задовільнені, а саме: - стягнуто з ПАТ «Банк «Форум» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 111445,20 грн. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.12.2015р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 р. залишено без змін. Постановою Апеляційним судом Запорізької області від 07.06.2018р.в справі №334/1913/16-ц (провадження №2/334/1806/16 (№22ц/778/951/18) вимоги позивача задовільнені, а саме: - стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь [PERSON] середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду з 06.08.2015р. по 06.06.2016р. у сумі 114723,00 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.10.2018р. ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2018р. залишено без змін. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2018р. по справі №334/4671/18, (провадження № 2/334/3085/18) вимоги позивача задовільнені, а саме: - стягнуто з ПАТ "Банк Форум" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 168806,70 грн. за період з 07.06.2016 року по 31.08.2017 року. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2018р. залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29.05.2019р. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2019р. по справі №334/8020/18 (провадження № 2/334/1225/19) вимоги позивача задовільнені, а саме: - стягнуто з ПАТ «Банк Форум» (в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 01.09.2017 року по 24.10.2018 року у розмірі 156788,10 грн. 25.10.2018р. ПАТ «Банк Форум» частково виконав рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.10.2014р., а саме: поновив [PERSON] на посаді з дати незаконного звільнення, а саме з 17.12.2013р. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У відповідності до частини п`ятої статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 3 ст. 16 ЗУ «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб»: Працівники Фонду під час виконання покладених на Фонд функцій перебувають під захистом закону: працівники Фонду не несуть відповідальність за будь-які дії або бездіяльність, якщо вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-933цс16 зазначено те, що відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст.77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, загальний порядок відшкодування шкоди встановлює, що особа, яка своїми неправомірними діями завдала шкоди майну або немайновим правам фізичних/юридичних осіб, має відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З огляду на те, що управління ПАТ «БАНК ФОРУМ» здійснювали працівники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначені на ліквідацію згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме уповноважена особа, проте судові рішення у справах №334/401/14-ц, №334/4144/15-ц, №334/1913/16-ц, №334/4671/18, №334/8020/18, №334/6046/18, в процесі ліквідації юридичної особи, в частині стягнення коштів не виконувались без поважних причин, суд приходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення коштів саме з Фонду, а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума матеріального збитку за невиплату заробітної плати та моральної шкоди за рішенням судів в розмірі 667661,90 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст.23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Судом встановлено, що позивач не надав достатніх і допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди. Виходячи з вищезазначеного, правові підстави для задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні, а тому суд приходить висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial