Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22895, вчинений 27 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., та стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 гривень та 2000,00 гривень витрат за надання правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що в ході оформлення права власності на новозбудований будинок на початку грудня 2021 року вона випадково знайшла в Реєстрі боржників інформацію про те, що в Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано- Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на розгляді перебуває провадження, де вона є боржником. Щоб це вияснити, вона звернулась до адвоката Кажука В.Б. за правовою допомогою, який 16 грудня 2021 року подав адвокатський запит до Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області. Супровідним листом-відповіддю № 33114 від 16.12.2021 на вищезазначений запит Долинським відділом Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано- Франківської області надано копії матеріалів виконавчого провадження, з яких слідує, що 08 липня 2021 року старшим державним виконавцем Кузівим Р.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66018899 про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет» боргу в сумі 3754,40 грн на підставі виконавчого напису № 22895 від 27.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Однак, вищеказана постанова та додані до неї додатки не містять інформації про: підстави виникнення в неї заборгованості як такої взагалі і суми в розмірі 3754,40 грн, підстав, з яких ТзОВ «Фінпром маркет» є стягувачем у цьому провадженні, підстав вчинення виконавчого припису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та документів, на підставі яких було відкрито вказане виконавче провадження. За таких обставин вважає, що виконавчий напис № 22895 від 27.04.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його було вчинено за відсутності надання нотаріусу особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, доказів, що підтверджують безспірність такої вимоги. Представник позивачки - адвокат Кажук В.Б. уточнені вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково вказав про те, що до [PERSON] жодних вимог, повідомлень про борг не надходило. Сім`я [PERSON] має кредит у КС «Тайстра» ,і цікавлячись інформацією про борги, дізналась про наявність ще якогось стягнення за кредитним договором, який вона не укладала взагалі. Тому і не могло бути ніяких врегулювань спору. За адвокатським запитом він отримав виконавчий напис, його довірительці ні про кредитний договір, за яким проводиться стягнення, ні про борг нічого не відомо, вона їх наявність категорично заперечує. Представник відповідача ТзОВ "Фінпром маркет" в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якій запропонував умови мирової угоди, та заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 22895 від 27.04.2021, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТзОВ "Фінпром маркет" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. При цьому зазначає, що вимогу позивачки в частині стягнення з ТзОВ "Фінпром маркет" орієнтовних судових витрат в розмірі 2000 грн слід залишити без задоволення, оскільки розподіляючи судові витрати між сторонами у справі необхідно врахувати дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про розгляд даної справи (а.с. 35 - 38, 41). Жодних пиьмових пояснень від нього до суду не надходило, останній за місцем реєстрації здійснення його діяльності відсутній. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший державний виконавцець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузів Р.О. подав письмові пояснення, до яких долучив документи про вчинені ним виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчого напису про стягнення зі [PERSON] заборгованості на користь ТзОВ "Фінпром маркет". В судовому засіданні щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: суд своєю ухвалою від 20.12.2021 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче судове засідання за участю сторін (а.с.25). 10 січня 2022 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старшого державного виконавцеця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузіва Р.О. поступили письмові пояснення з долученими документами на їх обгрунтування (а.с.28, 29, 30, 31). 20 січня 2022 року від відповідача ТзОВ "Фінпром маркет" надійшли письмові заяви про врегулювання спору за участю судді та визнання позовних вимог (а.с. 32, 33). Ухвалою суду від 01.02.2022 у задоволення клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.40). 11 лютого 2022 року від представника позивачки- адвоката Кажука В.Б. надійшла заява, у якій останній уточнив заявлені позовні вимоги, а саме вимогу щодо визнання строку звернення до суду [PERSON] пропущеним з поважних причин і поновлення його просив не розглядати. Решту заявлених позовних вимог підтримав в повному обсязі (а.с.44). Також у судовому засіданні 11.02.2022 суд прийняв визнання позову відповідачем в частині основної позовної вимоги (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), як таке, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, та заявлене уповноваженим представником. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Киїського міського нотарільного округу Остапенком Є.М. 27.04.2021 та зареєстрованим у реєстрі за № 22895, приватний нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінпром маркет", якому ТзОВ "Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/Р від 15.10.2020, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Київська Русь», на підставі Договору факторингу №UA-EA-2018-06-22-000031-b від 09.08.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором №71835-100.1-12-2 від 01.11.2012, укладеного між ПАТ "Банк "Київська Русь" та [PERSON] , за період з 08.08.2018 по 27.04.2021 включно суму в розмірі 3704,40 грн - заборгованість за тілом кредиту, 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 3754,40 грн (а.с. 43). Постановою від 08.07.2021 старший державний виконавець Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузів Р.О. відкрив виконавче провадження № 66018899 з примусового виконання виконавчого напису №22895, виданого 27.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ "Фінпром маркет" заборгованість в розмірі 3754,40 гривень, а також вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 375,44 гривень (а.с. 8-9). Цього ж дня, 08.07.2021 старшим державним виконавцем Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузівим Р.О. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат 230,00 гривен,ь та постанову про стягнення виконавчого збору з [PERSON] в розмірі 375,44 грн (а.с. 10-11, 12). Постановою про арешт коштів боржника від 18.11.2021 у ВП №66018899 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 4359,84 грн (а.с. 13-14). Сторона позивачки заперечує щодо будь-яких кредитних відносин з відповідачем чи кредитними установами, зазначеними у виконавчому написі як такі, що уступили право вимоги, та наявної у неї перед ним заборгованості. У зв`язку з цим просить про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТзОВ "Фінпром маркет" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн визнав, інші вимоги позивачки, такі як стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 грн не визнав. Спір між сторонами, який виник з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом та наявності підстав для його виконання, не врегульовано. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивачки, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу своїх вимог, прийнявши визнання позову відповідачем щодо основної позовної вимоги, як таке, що не суперечить інтересам сторін чи інших осіб, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2021 року відповідач - ТзОВ "Фінпром маркет" звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з боржника [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором №71835-100.1-12-2 від 01.11.2012 укладеним між ПАТ "Банк "Київська Русь" та [PERSON] , якому ТзОВ "Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Київська Русь» відступлено право вимоги, за період з 08.08.2018 по 27.04.2021 на загальну суму 3754,40 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В п.п.3.2. п. 3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 по справі № 750/1627/18. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказана норма кореспондує 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п.2.1 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної Постанови від 31.01.1992 № 2 передбачено, в тому числі, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Про те, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 754/9711/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Наявність спору щодо заборгованості встановлюється судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Всупереч викладеному, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачкою (боржником) [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до недотримання процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Жодних доказів про належне повідомлення позивачка про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до неї у відповідача за кредитним договором не долучено і до матеріалів справи. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від ТзОВ "Фінанпром маркет" нотаріально завірений кредитний договір, на підставі якого пропонує провести стягнення, чи первинні бухгалтерські документи щодо видачі (перерахування) кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). У матеріалах справи відсутні копії заяви та додатків до неї, з якими відповідач звертався до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Тобто, з установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивачки надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника та нотаріально посвідченого договору, на підставі якого така заборгованість нарахована. Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка була повідомлена про зміну кредиторів у зобов`язанні та не відомо чи були вказані документи представлені і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис. Тобто, приватний нотаріус, хоча і посилається на існування таких договорів, однак не представляється можливим встановити чи перевірив він наявність правових підстав у ТзОВ "Фінанпром маркет" стягувати зі [PERSON] суму кредиту, в тому числі звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки не підтверджено, що такі договори про відступлення права вимоги надавалися нотаріусу, такі не надано і суду. Тобто, ні нотаріально посвідченого кредитного договору, ні договорів факторингу, ні заяви про вчинення виконавчого напису з вказівкою на документи, які були представлені нотаріусу на його вчинення, суду не надано. Натомість відповідач позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав. Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Остапенком Є.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні докази наявності нотаріально посвідченого договору, за яким проводиться стягнення, та того, що позивачка отримала письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 71835-100,1-12-2 від 01.11.2012, а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за вказаним кредитним договором безспірною. Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а таким чином, і прийняти в цій частині визнання позову відповідачем, як таке, що не суперечить правам та інтересам сторін та інших осіб. Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, позивачкою вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть їй можливість поновити її порушені права у спосіб встановлений законом. Отже, позовні вимоги [PERSON] до до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузів Руслан Омелянович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому, враховує вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження понесення судових витрат позивачка подає квитанцію № 0.0.2382177908.1 від 16.12.2021 (а.с.22) про сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви, договір про надання правової допомоги від 14.12.2021 (а.с. 17), акт виконаних робіт від 14.12.2021 з переліком послуг (а.с.18) та квитанцію №17 від 14.12.2021 (а.с.21) на суму 2000 грн за понесення нею витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно понесеними судовими витратами є сплачений позивачкою судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу . Тому, враховуючи те, що відповідач як в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, так і щодо розміру сплаченого судового збору, позов визнав, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути 454 грн витрат по оплаті судового збору за подання позову та 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вимоги в цій частині є обгрунтованими, доказово підтвердженими та співмірними з заявленими позовними вимогами, всього 2454 грн, а також повернути позивачу з державного бюджету 454 грн судового збору за подання позову. На підставі вищевикладеного, ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 158, 206, 432 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172,

Outcome: approved