Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що у період з 12.03.2018 по 22.11.2021 він знаходився у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених Бурильних та ведучих труб». Під час його перебування у трудових правовідносинах з ДП «Завод обважнених Бурильних та ведучих труб», з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 100057,12 грн. 22.11.2021 він був звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору п. 3 ст. 38 КЗпП України. Вказаним наказом була також передбачена виплата вихідної допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці, ст. 44 КЗпП України, та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку, тривалістю 22 календарних дня. Згідно розрахункового листка за листопад 2021 року у зв`язку із його звільненням було нараховано до виплати: 1) 3714,25-заробітна плата за листопад 2021 р.; 2)10671,76-компенсація за 22 дні невикористаної відпустки; 3) 44134,20-вихідна допомога при звільненні; 4) 55794,46-борг за підприємством на початок листопада 2021р.; 5) 100057,12- борг за підприємством на кінець листопада 2021р. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 100057,12 грн. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по пень фактичного розрахунку. У зв`язку з цим просить суд стягнути з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 100057,12 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Представник відповідача - Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заперечень також не надходило. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» з 12.03.2018 по 22.11.2021, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 5-6). З розрахункового листа за листопад 2021 року вбачається, що [PERSON] було нараховано, але не виплачено заробітну плату в розмірі 100057,12 грн. (а.с. 7). Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статей 115, 116 Кодексу Законів про працю України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу Законів про працю України, - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 Кодексу Законів про працю України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки судом встановлено, що в день звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, розмір якої становить 10057,12 грн., що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати позивачу, встановлених статтею 115 Кодексу Законів про працю України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» та наявність заборгованості з виплати заробітної плати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у вказаному розмірі. Відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок з позивачем не проведено з 23.11.2021 (перший робочий день після звільнення позивача) по день ухвалення рішення 17.02.2022, тобто за 60 робочих днів (листопад 2021 року - 6, грудень 2021 року -22, січень 2022 року - 19, лютий 2022 - 13). З наказу від 22.11.2021 за № 306-к вбачається, що [PERSON] було призначено виплатити вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за останні два місяці, ст. 44 КЗпП України (а.с. 10). В розрахунковому листі за листопад 2021 року зазначено виплату - вихідну допомогу при несвоєчасній виплаті з/п (3 середн. з/пл.), що становить 44134,20 за 67,5 робочі дні (а.с.7). Звідси можна прийти висновку, що середньоденна заробітна плата становить 653,84 грн. (44134,20 грн./67,5 дн.). Тому сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 39230,40 грн. (653,84 грн. * 60 дн.). Відтак, з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 100057,12 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 39230,40 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачі - у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати, та 908 грн. на користь [PERSON] за вимогу про стягнення середнього заробітку.

Outcome: approved