Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 19.11.2021 року [PERSON] звернулася в Іванівський районний суд Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана дана справа. Предметом позовної заяви є визнання права власності. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Також суди повинні виходити з того, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду України від 27.03.2002 року № 7-рп/2002, від 07.05.2002 року № 8-рп/2002, від 22.06.2004 року № 13-рп/2004. Ч. 16 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з ст..28 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. У зв`язку з вище вказаним, справа підсудна Іванівському районному суду Херсонської області, оскільки ст.23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Стислий виклад позиції сторін по справі. Позиція особи, яка подала позов. Позивачка у своєму позові зазначає, що 30.09.2021 року між нею та [PERSON] було укладено письмовий договір позики на суму триста п`ятдесят тисяч гривень. Умовами договору вона передала обумовлену суму. Відповідач, незважаючи на її звернення, грошових коштів не повернув. В забезпечення укладеного договору, відповідач передав в безоплатне користування на підставі договору позички нерухомого майна нежитлову будівлю магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами, яка складається з магазину, загальною площею 59,5 кв.м. під літерою «А1НК», кафе загальною площею 121,5 кв.м. під літерою «Б1НК», тарного складу загальною площею 5,8 кв.м. під літерою «В1НК», огорожа № 1, ганок № 2-3, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі за адресою [ADDRESS] . Оскільки на час звернення з позовом в суд договір позики відповідачем не виконано, вона вимушена в судовому порядку захистити своє порушене право. Позиція відповідача. Відповідач забезпечив самопредставництво. На адресу суду відповідач скерував відзив, яким визнав позов, в судовому засіданні додатково зазначив, що через поважні причини вимушений був позичити грошові кошти у відповідачки, станом на сьогоднішній день не взмозі повернути грошові кошти, оскільки така сума в нього відсутня, погоджується на стягненні спірного нерухомого майна в рахунок існуючої заборгованості. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачкою 19.11.2021 року подано позовну заяву. Позивачкою 19.12.2021 року подано заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді на мобільний номер телефону. Позивачкою 07.12.2021 року подано заяву про усунення недоліків. Позивачкою 21.01.2021 року подано клопотання про перенесення підготовчого судового засідання для надання можливості додати уточнення до позовної заяви. Позивачкою 28.01.2021 року подано заяву про доручення до справи письмових доказів. Позивачка 10.02.2022 року заявила клопотання про слухання справи у її відсутність через сіменій причини, позов підтримує. Від позивачки інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Відповідач 11.01.2022 року подав відзив на позовну заяву. Інших клопотань і заяв відповідач на адресу суду не надсилав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.11.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали у визначений строк. Ухвалою суду від 21.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено по справі підготовче судове засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті цивільну справу, визначено дати судового засідання. Судові засідання про справі призначалися 21.01.2022 року, 01.02.2022 року, 11.02.2022 року. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання сторони по справі, яка повідомлена належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. 11.02.2022 року по справі проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. 24.09.2021 року між позивачкою і відповідачем приватним нотаріусом Херсонського районного нотаріального округу Херсонської області Левківським І.П. було посвідчено договір позички нерухомого майна - нежитлової будівлі магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами, яка складається з магазину, загальною площею 59,5 кв.м. під літерою «А1НК», кафе загальною площею 121,5 кв.м. під літерою «Б1НК», тарного складу загальною площею 5,8 кв.м. під літерою «В1НК», огорожа № 1, ганок № 2-3. З часу укладення договору позички нерухомого майна по час вирішення позову в суді позивачка безоплатно і безперешкодно користується спірним нерухомим майном на підставі вказаного договору позички. 30.09.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики. Відповідно до пункту 1 укладеного договору [PERSON] , як позикодавець, передала [PERSON] , як позичальнику, у власність грошові кошти в сумі триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок. Відповідно до пункту 3 укладеного договору [PERSON] зобов`язаний повернути [PERSON] грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому у строк до 30.10.2021 року, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою в повному обсязі. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики, у випадку неповернення коштів, в пункті 6 договору було передбачено, і сторони узгодили, що [PERSON] , як позикодавець, має право пред`явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України або право позикодавця на звернення в судовому прядку шляхом визнання права власності у рахунок погашення заборгованості за цим договором на наступне майно, що належить позичальнику, а відповідачу по справі. На підставі свідоцтва нежитлової будівлі магазину-кафе, виданого виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Іванівського району Херсонської області 27.09.2002 року, відповідач є одноособовим власником нежитлової будівлі магазину-кафе. Право власності на нежитлову будівлю магазину-кафе зареєстроване 31.08.2021 року за № 43745709 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 2445426165229. Правовстановлюючими документами на нерухоме майно підтверджено, що відповідачу на праві приватної власності належить нежитлова будівля магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами, яка складається з магазину, загальною площею 59,5 кв.м. під літерою « А1НК », кафе загальною площею 121,5 кв.м. під літерою «Б1НК», тарного складу загальною площею 5,8 кв.м. під літерою «В1НК», огорожа № 1, ганок № 2-3. Нежитлова будівля магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами розташована на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] Відповідачу право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером земельної ділянки 6522983000:01:001:0033 належить на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 05.02.2001 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.I. за реєстровим № 113, державного акту на право власності на землю серії ХС № 046028 виданого Нововасилівською сільською радою народних депутатів Іванівського району Херсонської області 09.04.2001 року. Право власності на земельну ділянку за відповідачем зареєстровано 14.09.2021 року за № 44121780 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 2463075665229. Позивачка з метою врегулювання договірних зобов`язань звернулася до відповідача з вимогою-претензією про здійснення до 08.11.2021 року повернення суми боргу за договором позики 01.11.2021 року відповідач отримав вимогу-претензію. На час звернення з позовом в суд договір позики відповідачем не виконано. Звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки та копією висновку про вартість земельної ділянки, виконана суб`єктом оціночної діяльності ПП ПКФ «Експерт» від 20.09.2021 року встановлено вартість нежитлової будівлі магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами, яка складається з магазину, загальною площею 59,5 кв.м. під літерою «А1НК», кафе загальною площею 121,5 кв.м. під літерою «Б1НК», тарного складу загальною площею 5,8 кв.м. під літерою «В1НК», огорожа № 1, ганок № 2-3 в розмірі 317205,00 гривень Звітом про незалежну оцінку та копію висновку про вартість майна, виконана суб`єктом оціночної діяльності ПП ПКФ «Експерт» від 20.09.2021 року встановлено вартість земельної ділянки площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером земельної ділянки 6522983000:01:001:0033 в розмірі та 28390,00 гривень Згідно висновків про вартість спірного майна, загальна сума їх вартості складає 345595,00 грн. (317205, 00 + 28390,00 = 345595,00). Оскільки відповідач умови договору позики належним чином не виконав, грошові кошти у визначений договором строк позивачці не повернув, унаслідок чого у відповідача за розрахунком з позивачкою утворилася заборгованість, не погоджуючись з діями відповідача, позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, оскільки визнання права власності на спірне майно за позивачкою як обраний спосіб захисту порушених прав є необхідним для набуття права власності на нього та розпорядження, оскільки вартість спірного нерухомого майна є співрозмірною з сумою боргу. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що є дружиною відповідача, їй відомо що її чоловік позичив на підставі договору грошові кошти в сумі триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок, які станом на сьогоднішній день не взмозі повернути, у зв`язку з чим згідно договору в рахунок заборгованості підлягає до стягнення нежитлова будівля магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами і земельна ділянка площею 0,0500 га на якій розміщене нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Ствердила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, і спірне майно будівля магазину-кафе з надвірними будівлями та спорудами і земельна ділянка площею 0,0500 га набуті її чоловіком за час шлюбу. На таке майно вона не буде претендувати як на спільне сумісне майно подружжя, набуде за час шлюбу, з позовом звертатися не буде, погоджується з висунутим позовом. Окрім цього, свідок зазначила, що надала свою згоду на укладання чоловіком договору в заяві 24.09.2021 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Херсонського районного нотаріального округу Херсонської області 24.09.2021 року за реєстровим №809. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст..13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: approved