Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач 22.12.2021 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання - до 15.07.2024 включно, але не менше 50% прожиткового мінімуму; Ѕ частину сплаченої вартості навчання, а саме 27888 (двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. (що становить Ѕ від 55760,00 грн.); Ѕ частину сплаченої вартості навчання на військовій кафедрі, а саме 4500 (чотири тисячі п`ятсот ) грн. (що становить Ѕ від 9000 грн.); Ѕ частину сплаченої вартості проживання у гуртожитку, а саме 5200 (п`ять тисяч двісті) грн. (що становить1/2 частину від 10400 грн.). Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільний із відповідачем син, [PERSON] , є повнолітнім, однак є студентом 2 курсу денної форми навчання Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана та потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивач зазначає, що вона несе значні матеріальні витрати на утримання сина, зокрема оплата навчання, оплата гуртожитку, оплата проїзду на навчання, оплата навчальної літератури, приготування їжі, забезпечення продуктами власного виробництва, облаштування побутових умов. Також позивач зазначає, що має на утриманні ще одного неповнолітнього сина. Відповідач участі у витратах на навчання сина не приймає, але має таку можливість, адже є особою працездатного віку, не має на утриманні інших непрацездатних осіб та отримує доходи. З урахуванням викладеного позивач вважає, що сума аліментів в розмірі ј частини всіх видів щомісячного доходу є достатньою та справедливою. Крім того, позивач вважає, що витрати на оплату навчання, на проживання сина у гуртожитку та навчання на військовій кафедрі Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України та просить стягнути із відповідача половину їх вартості. Ухвалою суду від 04.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача 13.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнав позовні вимоги, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу. Відповідач зазначає, що відповідно до рішення суду він сплачує на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ј частину від усіх видів доходу, а тому не може сплачувати таку ж суму на утримання повнолітнього сина. Також, відповідач зазначає, що дата 15.07.2024 до якої позивач просить стягувати аліменти є невірною, адже стягнення аліментів можна проводити до 23-х років. Щодо стягнення з нього половини витрат на оплату навчання сина [PERSON] , на оплату проживання в гуртожитку та на оплату навчання на військовій кафедрі університету є безпідставним, адже вказані витрати не можуть вважатися додатковими у розумінні ст. 185 СК України Від третьої особи, [PERSON] , до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Позивач, 25.01.2022, подала до суду відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначила, що відповідач вводить суд в оману, оскільки сплачує на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти не в сумі ј частини, а 1/8 частини всіх щомісячних доходів, що підтверджується довідкою державної виконавчої служби. Щодо до дати, до якої слід стягувати аліменти, то позивач зазначає, що 15.07.2024 сину виповниться 22 роки. Позивач в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа, [PERSON] , в письмовому клопотанні просив розглянути справу без його участі. Відповідач в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1, 2 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 3\~статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1\~статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, а також те, що відповідач як батько, який перебуває в працездатному віці, отримує щомісячний дохід та зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги сину у зв`язку з навчанням, а тягар матеріальної допомоги не може бути покладений тільки на матір, то з відповідача підлягають стягненню аліменти на період навчання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду. Щодо посилань відповідача, що він сплачує на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , ј усіх видів заробітку відповідно до рішення суду, то суд зазначає, що відповідні твердження відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до листа Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 26.01.2022 № 194-19/19.9/17 з червня 2020 [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти відповідно до виконавчого листа № 2-367 від 03.09.2008 на одну дитину 1/8 частину всіх видів доходу (а.с. 40, 41). З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) підлягають задоволенню. Водночас, що позовних вимог про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на оплату навчання [PERSON] , на оплату його навчання на військовій кафедрі університету та оплату вартості проживання в гуртожитку то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Таки висновок наведений в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року N 6-1296цс15. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача Ѕ частини сплаченої вартості: навчання, а саме 27888 (двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн.; навчання на військовій кафедрі, а саме 4500 (чотири тисячі п`ятсот ) грн.; проживання у гуртожитку, а саме 5200 (п`ять тисяч двісті) грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних так кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року роз`яснено, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача половину судового збору в сумі 454,00 грн. на користь держави.

Outcome: partial