Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] (дата народження: [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) правовстановлюючого документа - трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 30.07.1981 року російською мовою на " [PERSON] , пославшись на те, що в трудовій книжці серії [NUMBER] виявлено невідповідність написання дати її народження, а саме вказано [INFO] замість [INFO] , що стало підставою для відмови у взяті інформації з трудової книжки серії [NUMBER] при призначенні пенсії. Ухвалою судді від 23 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Заявник до суду не з`явилася, повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання заявлених вимог. Заінтересована особа до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, виходячи за наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебуваючи в період з 13.07.2021 року по 18.11.2021 року на обліку в центрі зайнятості звернулася до органів Пенсійного фонду України з приводу визначення кількості років, що враховуються при призначенні пенсії та встановлення кількості років, що залишилися до пенсії. Після звернення до органів Пенсійного фонду України їй в усній формі було повідомлено що в трудовій книжці серії [NUMBER] дату народження вказано [INFO] , однак згідно паспорту та інформації наявної в органах Пенсійного фонду України дата народження заявниці - [INFO] і відповідно трудова книжка серії [NUMBER] не може братися до уваги при підрахунку загальної кількості трудового стажу. Належність заявнику правовстановлюючого документа (трудової книжки) знаходить своє підтвердження в матеріалах справи наступними документами: копією трудової книжки (а.с.5-10); копією паспорту та ідентифікаційного коду виданого на ім`я [PERSON] (а.с.12-14, 16); копією свідоцтва про шлюб, виданого на імя [PERSON] (а.с.15); копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] (а.с.11). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER] . Даний факт підтверджується аналізом всіх доказів у сукупності. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено. Судові витрати підлягають поділу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved