Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка мотивована тим, що він працював на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті, звільнився 25.10.2021 року. При звільненні відповідач заборгував йому заробітну плату, яку не виплатив до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 57946 грн. 43 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.01.2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність. \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи належним\~чином повідомлений,\~надав відзив,\~в якому\~зазначив,\~що позовні\~вимоги визнає\~частково на\~суму заборгованості\~позивачу,\~які не\~сплачені при\~звільненні грошові\~кошти,\~які склалися\~з вихідної\~допомоги у\~розмірі трьохмісячного\~середнього заробітку\~за станом\~здоров`я у\~сумі 21408,15\~грн.,\~допомоги по\~тимчасовій непрацездатності\~у сумі\~3796,24\~грн.\~загалом заборгованість\~складає 25204,39\~грн.\~з відрахуванням\~всіх проведених\~утримань податків\~ та\~інших обов`язкових\~платежів.\~Просить застосувати\~методологічні показники\~оплати праці.\~При здійсненні\~розрахунку середнього\~заробітку просить\~врахувати що\~в день\~звільнення не\~працював на\~підставі чого\~не застосовувати\~відповідальність встановлену\~ст.117\~КЗпП України.\~Також зазначає\~на необхідності\~застосування співмірності\~сум середнього\~заробітку із\~встановленим розміром\~заборгованості.\~ Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали\~справи,\~вирішивши питання\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовуються\~позовні вимоги\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються,\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження,\~яку правову\~норму належить\~застосувати до\~цих правовідносин,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основним Законом України статтею\~43\~Конституції передбачено\~право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 22 цього Закону\~суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N942527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності. З матеріалів справи, вбачається, що згідно запису № 29 трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 16.04.2019 року прийнято до ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті, відповідно до наказу № 516к від 15.04.2019 року. Згідно запису № 32 трудової книжки серії серії [NUMBER] , [PERSON] 25.10.2021 року звільнено з займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я, відповідно до наказу № 1433к від 25.10.2021 року. Згідно довідки ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» № 04-22/345 від 26.01.2022 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 26.01.2022 року, склалась з вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку за станом здоров`я та допомоги з тимчасової непрацездатності становить 25204,39 грн., з яких: листок непрацездатності за рахунок підприємства квітень 2020 р. 624,51 грн.; листок непрацездатності за рахунок підприємства серпень 2021 р. 970,77 грн.; листок непрацездатності за рахунок підприємства вересень 2021 р. 2200,96 грн.; вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я 21408,15 грн. Згідно до повідомлення №04-22/342 від 26.01.2022 ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» повідомлено про перерахування грошових коштів [PERSON] заборгованості по заробітній платі за жовтень 2021 року у сумі 32742,04 грн. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу. Статтею 116 КЗпП України\~встановлено, що при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату.\~Стаття 117 КЗпП України\~застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену\~ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6\~постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування\~ст. 117 КЗпП України\~перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно довідки № 04-22/345 від 26.01.2022 року, виданої ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» станом на 26.01.2022 року наявна заборгованість підприємства перед [PERSON] , у сумі 25204,39 грн. яка складається з вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я у сумі 21408,15 грн., допомоги по тимчасовій втраті працездатності у сумі 3796,24 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню у розмірі 25204,39 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд встановив до наступне. Згідно довідки № 04-22/345 від 26.01.2022 року, виданої ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», середньоденний заробіток [PERSON] на день звільнення складає 1266 грн. 38 коп. Позивач в позовній заяві зазначив розрахунок середнього заробітку з моменту звільнення до моменту звернення до суду, що складає 34 робочих днів, вважає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку 43056,92 грн. (34 х 1266,38) та з цього розрахунку просить стягнути середній заробіток по день ухвалення рішення суду. Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи». Тобто, день звільнення\~ [PERSON] це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем. Отже, оскільки останнім днем роботи\~ [PERSON] був «25.10.2021 року», тому суд вважає необхідно здійснити розрахунок середнього заробітку з наступного дня після його звільнення 26.10.2021 року. Згідно листа\~ №\~3501-06/219\~від 12.08.2020\~року Міністерства\~розвитку економіки,\~торгівлі та\~сільського господарства\~України «Про\~розрахунок норми\~тривалості робочого\~часу в\~2021\~році» та\~листа №\~47-03/520\~від 12.08.2021\~Міністерства економіки\~України «Про\~розрахунок норми\~тривалості робочого\~часу на\~2022\~рік» кількість\~робочих днів\~позивача з\~26.10.2021\~року (наступний день звільнення) по 18.02.2022 року (день ухвалення рішення) виходячи із зазначених листів складає 81 робочих днів, а саме жовтень 2021 4 дні, листопад 2021 22 дні, грудень 2021 22 дні, січень 2022 19 днів, лютий 2022 14 днів. Таким чином\~сума компенсації\~за час\~затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення складає 102576 грн. 78 коп. з розрахунку 1266 грн. 38 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 81 (кількість робочих днів з наступного дня звільнення по день ухвалення рішення). Вирішуючи питання щодо застосування співмірності та пропорційності встановленій сумі середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі заборгованості по заробітній платі, суд приходить до наступного висновку. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц було надано висновок, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (п.п. 71-72). Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовано оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач (п.п. 81, 86). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (п.п. 91, 91.1-91.4). Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (п. 89). З огляду на вищевикладене, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в сумі 50000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст.. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та слід стягнути з відповідача заборгованість по сумам, які підлягали виплаті позивачу на час його звільнення у загальному розмірі 25204,39 грн. та середній заробіток, за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 50000,00 грн. Відповідно до п.7 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплат заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача\~належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 394 грн. 98 коп. Враховуючи те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тому відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 442 грн. 56 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial