Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Затишна Оселя" (далі - ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є споживачем послуги з управлінням багатоквартирним будинком [ADDRESS] , які надає ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя". Як стверджував позивач, він належним чином виконує взятий на себе обов`язок з надання відповідачеві послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Натомість [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за надану послугу, допустив заборгованість з її оплати за період з 01 серпня 2017 року до 30 вересня 2020 року у сумі 8402,63 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з [PERSON] указану заборгованість, штраф за неналежне виконання зобов`язань у сумі 5000,00 грн, а також присудити з відповідача судовий збір у сумі 2102,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" до суду не подав. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, наведених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, стверджував, що позивачем не доведено наявність у нього права вимагати у [PERSON] оплату послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Також представник відповідача вказував на те, що тариф у розмірі 6,56 грн за 1 кв. м встановлено незаконно, а тому розмір заборгованості розраховано ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" неправильно. Додатково представник [PERSON] у судовому засіданні просив застосувати до вимог ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" позовну давність та зменшити суму штрафу на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком. 06 червня 2016 року було проведено збори співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на яких ухвалено рішення, оформлене протоколом № 1, про визначення управителем згаданого будинку "Управляюча компанія "Затишна Оселя"; обрання уповноважених осіб співвласників під час укладання з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; про визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком (а. с. 22-26). Ч. 1 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 25 липня 2017 року співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , уповноваженими на укладення договору з управителем рішенням зборів співвласників від 06 червня 2016 року, укладено з ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а. с. 13-21). За умовами зазначеного договору управитель ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" зобов`язалося надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , а співвласники себе обов`язок оплачувати управителю за надану послугу згідно з вимогами законодавства України та умовами цього договору. Строк дії договору - 1 рік. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк. У зв`язку з тим, що жодна сторона не повідомляла іншу про відмову договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року, його дія після 25 липня 2018 року неодноразово продовжувалась. Згідно з п. 3.1 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року ціна послуги становить 4,83 грн на місяць за 1 кв. м. При сплаті до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим надається знижка і ціна послуги в наступному місяці становить 4,68 грн на місяць за 1 кв. м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, яке перебуває у власності або користуванні кожного із співвласників. У п. 3.3 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року передбачено, що у разі істотних змін протягом строку дії договору обсягу окремих складових витрат з причин, які не залежать від управителя, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, а також змін, які є обґрунтованими та підлягають виконанню сторонами, у зв`язку з прийняттям Законів або інших нормативно-правових актів органами державної влади, місцевого самоврядування, управитель звертається до співвласників з пропозицією проведення коригування ціни послуги та/або зменшення обсягу послуги, що надається (зміна вимог до якості послуги, зменшення переліку складових послуги тощо). Співвласники приймають рішення про проведення коригування ціни послуги та/або зменшення обсягу послуги, що надається (зміна вимог до якості послуги, зменшення переліку складових послуги тощо) не пізніше ніж через 30 днів з дня отримання відповідної пропозиції. Якщо протягом вказаного строку управитель не отримав заперечень від співвласників більш ніж 50 % площі квартир (приміщень) усіх співвласників багатоквартирного будинку щодо пропозиції проведення корегування ціни послуги та/або зменшення обсягу послуги, вказана пропозиція вважається узгодженою сторонами та є обов`язковою для управителя та співвласників. Про результат прийняття/відхилення пропозиції управителя щодо проведення коригування ціни послуги та/або зменшення обсягу послуги, що надається, останній інформує співвласників шляхом розміщення інформації на звороті платіжного документа. У зв`язку з підвищенням тарифу на вивезення побутових відходів, мінімальної заробітної плати, що вплинуло на ріст середніх заробітних плат, тарифу на холодну воду, закупівельних цін на матеріали та пальне, ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" було ініційоване питання про збільшення з 01 жовтня 2018 року вартості послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] до 6,33 грн за 1 кв. м при сплаті до 20-го числа і до 6,56 грн за 1 кв. м при сплаті після 20-го числа. Оскільки співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не ухвалили рішення про проведення коригування ціни послуги за договором від 25 липня 2017 року, а співвласники більш ніж 50 % площі квартир (приміщень) у будинку не надіслали свої заперечення з приводу цього, пропозиція ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" про збільшення ціни послуги вважається згідно з п. 3.3 договору узгодженою, а тому, починаючи з 01 жовтня 2018 року застосовується тариф у розмірі 6,33 грн за 1 кв. м при сплаті до 20-го числа і 6,56 грн за 1 кв. м при сплаті після 20-го числа. Відповідно до п. 3.2 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року плата за послугу нараховується управителем та вноситься на його банківський рахунок кожним співвласником щомісяця, не пізніше 30-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати управителеві ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" за надану послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував за послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , допустив заборгованість з її оплати. За період з 01 серпня 2017 року до 30 вересня 2020 року заборгованість становить 8402,63 грн. Зі свого боку відповідач не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуга не була надана йому ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" чи надана неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Також [PERSON] не навів доказів на підтвердження того, що він оспорював тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуги. Покликання відповідача на те, що за на офіційному вебсайті Київської міської ради відсутній протокол засідання зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] щодо призначення ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" управителем згаданого будинку, обрання уповноважених осіб співвласників під час укладання з управителем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а тому позивач не має права вимагати оплату за послугу з управління будинком, не заслуговують на увагу, оскільки здійснення обов`язків управителя вказаним будинком саме ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" підтверджується зібраними у справі доказами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. П. 7.4 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року передбачено, що у разі заборгованості співвласника за послугу у розмірі 5000,00 грн і більше такий співвласник сплачує управителеві штраф у розмірі 5000,00 грн. У зв`язку з тим, що [PERSON] допустив заборгованість зі сплати за послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] на суму понад 5000,00 грн, позивачем нараховано штраф у сумі 5000,00 грн. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. ст. 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст.551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (ч. 1 ст.624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). Тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2018 року у справі № 467/1346/15-ц). При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 913/89/18, від 04 грудня 2018 року у справі № 916/65/18, від 03 липня 2019 року у справі № 917/791/18, від 22 жовтня 2019 року у справі № 904/5830/18, від 13 січня 2020 року у справі № 902/855/18. Зважаючи на розмір заборгованості [PERSON] зі сплати за послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , ураховуючи те, що неустойка повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, до 1000,00 грн. За положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість зі сплати за послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] у сумі 8402,63 грн та штраф за неналежне виконання зобов`язань у сумі 1000,00 грн. Суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Матеріалами справи засвідчується, що ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" пред`явило до суду позов у листопаді 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг період з 01 серпня 2017 року до 30 вересня 2020 року. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. У березні 2018 року, червні 2018 року, лютому 2019 року та червні 2019 року [PERSON] сплачував ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" суми, які значно перевищують розмір періодичних платежів, що очевидно свідчить про його намагання сплатити заборгованість та про переривання строку позовної давності (такий висновок суду відповідає правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі 28 лютого 2018 року у справі № 2/554/536/2016, від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/10344/14-ц, від 21 листопада 2019 року у справі № 464/5927/15). Відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" слід стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: partial