Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачці на праві приватної власності належить 17/100 частин житлового будинку (гуртожитку), розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.12.2007 Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради. За 100% взято 6 квартир з [ADDRESS] , розташованих на третьому поверсі будинку, з них 17 частин становить квартира [ADDRESS] , яка є приватною власністю позивачки та яка приватизована відповідно до закону. В даній квартирі разом з позивачкою зареєстровано місце проживання її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який з 2013 року не проживає у вищевказаній квартирі, та сина - [PERSON] , [INFO] , який з 2011 року не проживає у вищевказаній квартирі. Відповідачі тривалий час перебувають за межами України, та понад 10 років не мешкають за вказаною адресою, в утриманні житла участі не приймають, комунальні платежі не сплачують, їх особистих речей у приміщенні не має і взагалі житлом не цікавляться. Таким чином позивачка, як власниця зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 14.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем проживання і були повернуті підприємством поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідачів належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотань позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачці на праві власності належить 17/100 частин житлового будинку (гуртожитку), розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.12.2007 Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради/а.с.10/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286010044 від 22.11.2021, [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 17/100 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.12.2007 Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради/а.с.13/. Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 20.11.2021 виданої ОСББ «Клен» [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: чоловік - [PERSON] , [INFO] , який з червня 2013 року не проживає у вищевказаній квартирі, та син - [PERSON] , [INFO] , який з 18.11.2011 не проживає у вищевказаній квартирі /а.с.14/. В силу того, що місце проживання відповідачів зареєстроване за вказаною адресою у квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, але не проживають там тривалий час більше десяти років, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідачі мешкали за однією адресою разом з позивачкою як члени її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156\~ЖК України та ст. 405\~ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156\~ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157\~ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім`ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідачі як члени сім`ї власника квартири не мешкають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад десять років, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідачів може бути визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved