Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визначити,\~що частка\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~у праві\~спільної власності\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~4610136300:06:009:0145,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~становила 1/2\~частини та\~визнати за\~ним право\~власності на\~1/2\~ частину\~у праві\~спільної часткової\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~4610136300:06:009:0145,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~у порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті його\~матері [PERSON] .\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що [INFO] \~померла його\~матір [PERSON] ,\~яка на\~день смерті\~була зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~все належне\~їй майно.\~Позивач [PERSON] \~є єдиним\~спадкоємцем,\~який прийняв\~спадщину у\~встановлені законом\~порядку та\~строки.\~До складу\~спадкового майна\~входили 38/50\~часток житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~та частина\~земельної ділянки\~за вказаною\~адресою,\~кадастровий номер\~4610136300:06:009:0145.\~На момент\~смерті матері\~ [PERSON] \~постійно проживав\~за місцем\~відкриття спадщини\~та фактично\~вступив в\~управління та\~володіння частиною\~житлового будинку\~та \~земельної ділянки. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.07.2015, земельна ділянка з кадастровим номером 4610136300:06:009:0145, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1 га належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , право власності на яку зареєстровано 17.06.2015. Після відкриття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мироновича А.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 38/50 часток житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, то нотаріусом було відмовлено у видачі такого, у зв`язку з тим, що не визначено частки спадкодавця у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га., кадастровий номер 4610136300:06:009:0145, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та запропоновано звернутися до суду. Також зазначає, що за усною домовленістю з відповідачкою [PERSON] , яка зі своєю сім`єю проживає за тією ж адресою, що й позивач, спільне користування вказаною земельною ділянкою здійснюється в рівних частинах. З врахуванням наведеного позивач не в змозі оформити свої спадкові права та вимушений в судовому порядку визначити частку померлої матері, не відступаючи при цьому від принципу рівності, так як визнання права власності в позасудовому порядку є неможливим. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та просять позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка позов визнала та просила такий задоволити. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Миронович А.І. в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, дослідивши матеріали справи, копії матеріалів спадкової справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 1 ст. 131 Земельного кодексу України передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про смерть [PERSON] /а.с. 14, 15/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 38/50 частин житлового будинку [ADDRESS] та частку земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності померлої на 38/50 частин житлового будинку [ADDRESS] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 07.05.1985, видане виконкомом Залізничної районної ради, з якого також вбачається, що [PERSON] , яка була єдиним власником майна, подарувала 12/50 частин цього будинку [PERSON] /а.с.18, 75/. Право власності померлої на частку земельної ділянки підтверджується: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.07.2015 земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4610136300:06:009:0145, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,1 га, яка знаходиться у приватній спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] та /а.с. 20-22/. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Після смерті матері позивач 06.07.2020 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мироновича А.І. із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 28/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] /а.с. 32-33/. З спадкової справи вбачається, що спадкоємцями за законом до майна померлої [PERSON] , крім позивача, є її сини [PERSON] , [INFO] , та внуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батько яких, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , батько яких, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /а.с. 33/. Згідно із заявами про відмову від прийняття спадщини, які містяться в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с. 58, 61, 64, 67, 70/. Судом встановлено, що на частину спадкового майна позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на 38/50 часток житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.07.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 18, 19/. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. \~ \~ \~ \~07.07.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мироновича А.І. із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право спадщину за законом щодо частини земельної ділянки площей 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610136300:06:009:0145 /а.с. 73/. \~ \~ \~ \~Постановою приватного нотаріуса Мироновича А.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на частку земельної ділянки площей 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610136300:06:009:0145, у зв`язку із невизначеністю частки спадкодавця у праві власності на земельну ділянку /а.с. 16-17/. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вищезазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] та відповідачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Як ствердив у позовній заяві позивач [PERSON] та підтвердила відповідачка [PERSON] , згідно з домовленістю між співвласниками, земельна ділянка порівну по 1/2 перебувала у володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] та [PERSON] . Даної домовленості дотримуюється і спадкоємець [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, а також беручи до уваги встановлену між сторонами домовленість, яка передбачена ч. 1 ст. 372 ЦК України, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання права власності позивача на 1/2 частку спірної земельної ділянки, що не буде суперечити закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо позовних вимог у частині визначення частки спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610136300:06:009:0145, що розташована за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. При розгляді вказаної справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257св20, про те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд зробив висновок, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. З урахуванням наведеного, позовні вимоги у частині визначення частки спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку - слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: partial