Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить визначити, що ідеальна частка квартири [ADDRESS] , яка належить їй складає 4/25 частин житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, визнавши за нею право власності на 4/25 частин цього житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та припинивши її право власності на квартиру [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . Належна їй квартира № 1 являє собою частину житлового будинку з надвірними будівлями, якими вона бажає належним чином володіти . Однак це не можливо, оскільки частина будинку числиться квартирою, здійснити до неї прибудови законним шляхом неможливо, тому змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглядати без його участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.28). Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують (а.с.21-26). Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в установленому законом порядку (а.с.35,36,40). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Згідно ч.1, ч.2 ст. 355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України . Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Згідно ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року позивач придбала у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 06.02.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2008 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року (а.с.6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №290039449 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 42,2 кв.м (а.с.9). Згідно технічного паспорту виготовленого Конотопським МБТІ від 02.04.2018 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , це одноповерховий 6-квартирний будинок з відокремленими виходами. (а.с.10-14). З довідки-характеристики, виданої КП «Конотопське МБТІ» від 12.04.2018 року № 18 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до розрахунку ідеальних часток, проведеної Конотопським КП МБТІ від 02.04.2018 року ідеальна частка квартири № 1 складає 4/25 частки (а.с.16-17). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1статті 319 ЦК України). Згідно ч.1, ч.2 ст. 355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частина третя статті 364 ЦК України визначає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що право власності позивача оформлено та визнано відповідно до вимог діючого цивільного законодавства. Відсутні будь-які перешкоди для визначення ідеальної частки належного позивачу майна у вищевказаному житловому будинку відповідно до розрахунку, оскільки при цьому цільове призначення приміщення не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть. Вказані обставини та позов також визнаються відповідачем по справі (а.с. 28). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визначити, що ідеальна частка квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] складає 4/25 частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями; визнати за позивачем право власності на 4/25 частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved