Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М., в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29630, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 23.09.2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 749,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 вересня 2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 29630 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості кредитним договором № АG 7923441 від 10.03.2020 року у розмірі 34 749,00 грн. Однак, даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки під час його вчинення нотаріусом порушено порядок вчинення нотаріальних дій. Зокрема, вказаний виконавчий напис вчинено без підтвердження безспірності існування боргу та наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Тобто виконавчий напис № 29630, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 23.09.2021 року, вчинено з порушенням норм чинного законодавства, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивачки згідно ордеру серії ВІ номер: 1065591 на надання правничої (правової) допомоги від 26.11.2021 року (а.с. 7) адвокат Калінін С.К. не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, вказавши, що позивачка підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 46). Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. відзиву на позов та письмових пояснень не подавали, в судове засідання повторно не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, хоч були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень та оголошеннями про виклик їх до суду, поміщеними на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 31.01.2022 року. За таких обставин суд 11.02.2022 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, з наступними змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка така, що визначена імперативною нормою закону. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у вищевказаній постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29630 (а.с. 14) про стягнення заборгованості з [PERSON] , яка є боржником за договором № AG7923441 від 10.03.2020 року, укладеним з ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Сума заборгованості становить 34 099,00 грн., яка складається з наступного: 18 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 099,00 грн. - прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Л.М. 13.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67135722 з виконання цього напису та постанову арешт коштів боржника, а 15.11.2021 року постанову про розшук майна боржника (а.с. 16-18). Позивачкою до матеріалів справи долучено спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG7923441 від 10.03.2020 року (а.с. 15), з яких вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро» надало [PERSON] кредит у розмірі 18 000,00 грн. строком на 30 днів з можливістю продовження. Однак, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що судом не встановлено факту отримання позивачкою повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Також суду не надано доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису була надана письмова вимога ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро» про наявність в позивачки заборгованості та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідачем та третіми особами не подано до суду жодних доказів на спростування доводів позивачки. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо здійснення часткового погашення кредитної заборгованості (квитанції, платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним. Таким чином, судом встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Вищенаведене свідчить про те, що виконавчий напис від 23.09.2021 року, зареєстрований за реєстровим № 29630, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 749,00 грн., вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. з грубими порушеннями вимог Закону України «Про нотаріат», він порушує права позивачки, а тому цей напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання. При цьому суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17 про те, що вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені, є незаконним, а доказів того, що укладений [PERSON] договір № AG7923441 від 10.03.2020 року був нотаріально посвідчений, суду не надано. Також в постанові від 13 жовтня 2021 року в справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) Верховний Суд зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. В судовому засіданні доказів того що, нотаріус з`ясовував у [PERSON] наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати нею боргу, не здобуто, що також є підставою для визнання виконавчого таким, що не підлягає виконанню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 34,49,87-89,91 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172,

Outcome: approved