Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Представник Маріупольської міської ради звернувся до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді будинку [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , відумерлою та передання у власність територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради Донецької області, вказаний будинок. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вказаний будинок належав на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.1989 року. Власник будинку помер, там ніхто не проживає, ключі знаходяться у сусіда по [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, є достатньо правових підстав для визнання спадщини відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила справу розглянути без присутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Факт належності [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності будинку [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 липня 1989 року за №6045. Згідно відомостей ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 10.03.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] , який станом на 2003 рік зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №6045 від 05.07.1989 року, має житлову площу 34,8 кв м, загальну площу 59,2 кв м. 01 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №107 від 03 лютого 2020 року, виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно з актом обстеження житлового приміщення - будинку [ADDRESS] , складеного комісією та затвердженого начальником управління міського майна департаменту по роботі з активами, від 30 квітня 2021 року в зазначеному будинку ніхто не проживає, ключі знаходяться у сусіда по [ADDRESS] . Згідно відомостей Комітету самоорганізації населення «Лучистий» від 18.02.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який перебував на державному забезпеченні в Маріупольському пансіонаті для ветеранів війни та праці №2 помер. За життя [PERSON] належав будинок [ADDRESS] . Родичі відсутні. Згідно відомостей Третьої маріупольської державної нотаріальної контори №244/01-16 від 03.02.2022 року, наданих на запит суду, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відсутня, тому повідомити коло спадкоємців неможливо, про що надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 03.02.2022 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.ст.1220-1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Правилами ст.ст.1268-1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядує справи в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Статтею 334 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, з часу відкриття спадщини сплив термін більше ніж рік, суд вважає, що є підстави для визнання спадщини після його смерті відумерлою. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, будь-які особи не звертались до Маріупольської міської ради Донецької області за охороною спадкового майна, та пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність визнання спадщини відумерлою та передачу такої територіальній громаді Маріупольської міської ради Донецької області.

Outcome: approved