Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», 3-тя особа на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 15.12.2021 р. № 31523 [PERSON] дізналася про те, що 08.07.2020 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22672. Даним виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з Позивача, яка є боржником за Кредитним договором № 1290/2617DCLRKPT від 06.08.2014 р., що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 14/05/2020-ФА, укладеного 14.05.2020 року. У виконавчому написі вказано, що строк платежу настав, Позивачем допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 06.10.2019 р. р по 25.05.2020р. Сума заборгованості становить 13 189,09 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 13 189,09 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати з Відповідача 300.00 грн.. які підлягають стягненню з Позивача на користь Відповідача. Загальна сума, що підлягає стягненню з Позивача, становить 13 489,09 грн. Даний виконавчий напис був пред`явлений Відповідачем до виконання Приватному виконавцю Юхименко Ользі Леонідівні, постановою якого від 21.07.2020 р. було відкрите виконавче провадження № 62620785. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження Позивачу стало відомо про існування виконавчого напису. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, вчиненим з порушенням порядку, передбаченого чинним законодавством, а тому звертається до суду з даним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 22672, який вчинила приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна 08.07.2020 р. про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ 42642578) з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) заборгованості за Кредитним договором № 1290/2617DCLRKPT від 06.08.2014 р., у розмірі 13189,09 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 300,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», 3-тя особа на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представником позивача подано заяву про розгляду справи за відсутності сторони позивача. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався до судового розгляду представник відповідача не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна правом надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористався. Протягом судового розгляду справи позивач та представник позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі. Відповідач до судового розгляду не з`являвся, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив, заяви з процесуальних питань від нього не надходили. Приватний виконавець до судового розгляду не з`являвся, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив, заяви з процесуальних питань від нього не надходили. У зв`язку з чим відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті (стаття 89 ЦПК України), приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2020 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22672. Даним виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з Позивача, яка є боржником за Кредитним договором № 1290/2617DCLRKPT від 06.08.2014 р., що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 14/05/2020-ФА, укладеного 14.05.2020 року. У виконавчому написі вказано, що строк платежу настав, Позивачем допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 06.10.2019 р. р по 25.05.2020р. Сума заборгованості становить 13 189,09 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 13 189,09 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінетом Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 № 1172 Отже, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Позивач в судовому засіданні зазначила, що жодних повідомлень від кредитора про наявність заборгованості вона не отримувала, а якби отримала, то звичайно б заперечувала щодо її наявності, так як вважає таку заборгованість незаконною. Відповідач в свою чергу не надав суду своїх заперечень та не спростував доводи позивача щодо оспорюваного боргу. Крім зазначеного суд констатує, що постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Великою Палатою Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України. З огляду на зазначене, на день вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved