Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

09.12.2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначив, що 06.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2998 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 114261,34 грн. Вказую на те, що йому не відомі причини та підстави здійснення виконавчого напису вказаним нотаріусом, він не отримувала жодних документів від нотаріуса. Позивач стверджує також, що в нього відсутня будь-яка заборгованість перед банківськими установами. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути понесені судові витрати. Крім того зазначив, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі який нотаріально не засвідчений 13.12.2021 року ухвалами суду у справі забезпечено позов, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Стороною відповідача надано відзив на позов згідно якого зазначає, що позовні вимоги є необґрунтовані, оскільки позивач є боржником за договірними правовідносинами, які не виконує належним чином та відповідно виконавчий напис було винесено нотаріусом із додержанням чинного законодавства. Саме стягнення проходить в межах визначеної процедури. Просить відмовити у задоволенні позову. Сторона позивача у відповіді на відзив підтримала позовні вимоги у повному об`ємі та зазначила що вказані у відзиві заперечення не спростовують обставини, які є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання сторона позивача не з`явилась, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2998 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 08/04/2008/840К-1049 від 18.04.2008 року в розмірі 114261,34 грн. Виконавчий напис видано на підставі виписки з особового рахунку за кредитним договором та копії кредитного договору. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 06.09.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Дніпрофінансгруп» на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Крім того позивачем до матеріалів позову додано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2013 року (справа № 1412/6775/12), яке набрало законної сили та згідно якого з позивача стягнута заборгованість за кредитним договором № 08/04/2008/840К-1049 від 18.04.2008 року в розмірі 104073,67 грн. на користь Публічного акціонерного товариства ПАТ КБ «Надра». Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.08.2021 року ТОВ «Дніпрофінансгруп» відмовлено у заміні сторони виконавчого провадження зокрема по справі № 1412/6775/12 рішенням по якій стягнуто заборгованість за кредитним договором № 08/04/2008/840К-1049 від 18.04.2008 року. Відповідач зазначає що є правонаступником ПАТ КБ «Надра» саме за кредитним договором 08/04/2008/840К-1049 від 18.04.2008 року по якому видано виконавчий напис та питання щодо стягнення заборгованості по якому вже вирішувалось у судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того з відповідача підлягає стягнення понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved