Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури О. Мамон звернувся до суду в інтересах держави в особі Кам`янопотоківської сільської ради Полтавської області, Управління державного агентства рибного господарства у Полтавській області з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної водним живим ресурсам у сумі 12 387,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року засуджено [PERSON] за частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України за фактом незаконного вилову риби у р. Дніпро Кам`янського водосховища на адміністративній території Кам`янопотоківської ОТГ, а саме: карась сріблястий ? 14 шт., краснопірка ? 14 шт., окунь ? 3 шт., плітка ? 8 шт., судак ? 5 шт., синець ? 1 шт., плоскирка ? 5 шт., які відносяться до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим завдано істотну шкоду водним біоресурсам, на загальну суму 12 387,00 грн. Позивач стверджує, що [PERSON] у порушення пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства здійснив незаконний вилов риби та згідно з розрахунком матеріальної шкоди до протоколу №008779, проведеного старшим державним інспектором рибоохорони шкода, заподіяна державі незаконним виловом риби складає 12 387,00 грн. Позивач вважає, що порушені відповідачем вимоги природоохоронного законодавства призвели до зменшення водних живих ресурсів України, чим завдано шкоди державі. Обґрунтовуючи підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, позивач вказує на бездіяльність уповноваженого суб`єкта владних повноважень ? Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району та Державного агентства рибного господарства у Полтавській області. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1717/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Прокурор Шайдук В. В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду невідомі. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Щодо підстав представництва Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської області інтересів держави в особі позивача шляхом звернення до суду з вказаним позовом, суд зазначає наступне. Як зазначає позивач, підставою для звернення до суду з цим позовом стала бездіяльність органу, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах ? Кам`янопотоківською сільською радою Кременчуцького району та Державним агентством рибного господарства у Полтавській області, які не вжили жодних заходів для стягнення заподіяної шкоди, що утворює передбачений Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у прокурора обов`язку вжити заходи із представництва інтересів держави в суді. Листами №52-4436вих-21 від 14 липня 2021 року, №52-4514вих-21 від 16 липня 2021 року Кременчуцька окружна прокуратура у порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила начальника Державного агентства рибного господарства у Полтавській області (Полтавський рибоохоронний патруль) Кулинича О. та Голову Кам`янопотоківської ОТГ Самойлюка А. В. про наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді у порядку цивільного судочинства про стягнення завданої [PERSON] шкоди у сумі 12 387,00 грн. Одночасно просили вжити заходів, спрямованих на усунення зазначених порушень законодавства до 15 серпня 2021 року. Також листами №52-6146вих-21 від 09 вересня 2021 року та №52-6145вих-21 від 09 вересня 2021 року Кременчуцька окружна прокуратура у порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Кам`янопотоківську ОТГ і Державне агентство рибного господарства у Полтавській області (Полтавський рибоохоронний патруль) про здійснення Кременчуцькою окружною прокуратурою у порядку цивільного судочинства та скерування до суду позовної заяви про стягнення збитків у сумі 12 387,00 грн з [PERSON] на користь Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району. На вказані звернення Кам`янопотоківська сільська рада та Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області надали відповідь, що вони не заперечують проти звернення до суду прокуратури щодо захисту інтересів держави з відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби [PERSON] згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року на суму 12 387,00 грн. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положеннями статті 56 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Згідно із частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18 та від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18. З урахуванням викладеного, суд вважає, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача, підстав для залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №008779 складеного 15 квітня 2021 року провідним державним інспектором Троян В. С., 15 квітня 2021 року о 13 год. 50 хв. на Кременчуцькому водосховищі у районі о. Зелений громадянин [PERSON] незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову ? сіткою-павуком у заказнику загальнодержавного призначення Білецьківські Плавні, чим порушив вимоги пункту 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства». Завдано збитки державі на суму 12 387,00 грн. Згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року у справі №536/753/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального приступку, передбаченого частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі статей 75, 76 Кримінального кодексу України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік. За змістом вказаного вироку внаслідок незаконних дій [PERSON] незаконно видобув рибу, а саме: карась сріблястий у кількості 114 шт., краснопірку у кількості 14 шт., окунь у кількості 3 шт., плітку у кількості 8 шт., судак у кількості 5 шт., синець у кількості 1 шт., плоскирку у кількості 5 шт., які відносяться до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи незаконно цінні види риб, та згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземними громадянами або особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарський водних об`єктах України, затверджених Постановою КМУЦ №541 від 21 листопада 2011 року, заподіяв збиток на загальну суму 12 387,00 грн. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок суду є преюдиційним лише щодо вказаних обставин, а не щодо того, кому завдано шкоди, тобто державі в особі якого органу. Відповідно до статті 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно із пунктом 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, за погодженням з Міндовкіллям. Відповідно до пункту 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Окрім того, згідно з пунктом 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №33 від 18 березня 1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Згідно приписів статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. За наведених підстав, суд дійшов висновку, що майнова шкода у сумі 12 387,00 грн була спричинена державі з вини відповідача внаслідок скоєного ним кримінального правопорушення, що установлено вироком суду, який набрав законної сили та є обов`язковим для суду при розгляді даної справи. Відповідачем по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, у зв`язку із чим суд вважає його достовірним. Відповідно до пункту 6.1. та пункту 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил. За приписами статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. З наведеного убачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (у даному випадку Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області). Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, а саме Кам`янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області. За приписами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року у справі №536/753/21 доведено вину [PERSON] у незаконному вилові риби, чим завдано шкоди державі на суму 12 387,00 грн, а тому саме на відповідача покладено зобов`язання її відшкодувати. У добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. З огляду\~на викладене\~та ураховуючи,\~що протиправність\~дій [PERSON] установлено вироком суду, якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову цінних видів водних біоресурсів, суд дійшов висновку про наявність підстав для її відшкодування, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Кам`янопотоківської сільської ради шкоду у сумі 12 387,00 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу Україниз відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved