Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що її батько [PERSON] , починаючи з 1970 року, проживав до 1976 року спільно з її матір`ю [PERSON] як подружжя та вели з нею спільний побут в домоволодіннях за адресою: [ADDRESS] (до 03.10.'1975) та по [ADDRESS] (до 1976 року), що підтверджується Домовою книгою для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] від 04.10.1975; Свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 23.11.1976; Свідоцтвом про народження [PERSON] (далі - позивач) серії [NUMBER] від 25.04.1988 (повторне); свідками [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що у цей період, а саме [INFO] вона народилась. За весь час спільного проживання відповідача з [PERSON] , останні свій шлюб не зареєстрували в органах реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим у свідоцтві про народження позивача відсутні записи щодо батьківства відповідача, а запис про батька було вчинено за прізвищем та вказівкою матері позивача як [PERSON] , відповідно до частини другої статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинної на час проведення запису №6 від 24.01.1971 про батька дитини до книги записів народжень). Позивач зазначає, що вона зареєстрована по батькові відповідача як " [PERSON] ", що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості з відповідачем. Після народження позивача, відповідач постійно спілкується з нею та проводить час, цікавиться її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Станом на 12.01.2022 вона та відповідач не можуть в повній мірі реалізувати свої права та обов`язки як батько та донька, а мати позивача померла [INFO] . Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує та визнає себе батьком [PERSON] . Третя особа - Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає сторін у справі з 1974 року, а також засвідчив той факт, що [PERSON] визнає [PERSON] своєю донькою. Вони є рідними як донька та батько. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони у справі та свідка, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , який є відповідачем у справі, починаючи з 1970 року, проживав до 1976 року спільно з матір`ю позивача [PERSON] (померла [INFO] ) як подружжя та вели з нею спільний побут в домоволодіннях за адресою: [ADDRESS] (до 03.10.1975) та по [ADDRESS] (до 1976 року), що підтверджується Домовою книгою для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] від 04.10.1975 (а.с.6-12). Тоюто за весь час спільного проживання відповідача з [PERSON] , останні свій шлюб не зареєстрували в органах реєстрації актів цивільного стану. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 23.11.1976 вбачається, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1988 (повторне) (а.с.14) вбачається, що [PERSON] , яка є позивачем у справі та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , народилася [INFO] , а також батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , тобто запис про батька було вчинено за прізвищем та вказівкою матері позивача, відповідно до частини другої статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинної на час проведення запису №6 від 24.01.1971 про батька дитини до книги записів народжень). Тобто у період спільного проживання матері позивача з відповідачем у справі, а саме [INFO] народилась позивач. Абзацом 2 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 3 частини 2 ст. 125 СК України визначено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищенаведені обставини, відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечує, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що відповідач є дійсно є батьком позивача, тому заявлені вимоги про визнання батьківства є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір на свою користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved