Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Шлюб між його матір`ю [PERSON] і батьком [PERSON] розірвано 14 жовтня 2008 року. Актовий запис № 91. Він є рідним сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду, відповідач виплачував аліменти на його утримання на користь мами, так як він знаходився і перебувала на її утриманні. В даний час, після досягнення повноліття, він проживає окремо в гуртожитку в м.Дніпро, не працює, так як навчається на другому курсі ННІ права та міжнародно - правових відносин Університету митної справи та фінансів денної форми навчання гр.П-20-2. Наказ про зарахування на навчання № 317 кс від 08.09.2020 року, термін навчання - до 30.06.2024 року. Він потребує матеріальної допомоги, так як мама не в змозі матеріально забезпечити його всим необхідним для навчання та проживання, мама на теперішній час не працює, а він навчається на денній формі навчання і працювати не в змозі. Відповідач працює і має можливість надавати йому матеріальну допомогу як повнолітній дитині, яка продовжує навчання, але не бажає, хоча і зобов`язаний. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду і просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів та заробітку до закінчення ним навчання. Відповідач надав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі і просив суд в його задоволення відмовити (а.с.18-19). В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач проти позову заперечував частково, не згоден з розміром аліментів, заявлених в позові. Вважає, що суд має стягнути з нього 1/6 частину, проти чого й не заперечуватиме. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між батьками позивача по справі розірвано 14.10.2008 року (актовий запис № 91) (а.с.3). Позивач є рідним сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21). За рішенням Нікопольського міськрайонного суду, відповідач виплачував аліменти на утримання позивача, однак, на даний час, після досягнення повноліття, позивач проживає окремо в гуртожитку в м.Дніпро, не працює, так як навчається на другому курсі ННІ права та міжнародно - правових відносин Університету митної справи та фінансів денної форми навчання гр.П-20-2 (наказ про зарахування на навчання № 317 кс від 08.09.2020 року), термін навчання - до 30.06.2024 року (а.с.5). Позивач потребує матеріальної допомоги, так як його мати не в змозі матеріально забезпечити його всим необхідним для навчання та проживання, бо на теперішній час не працює, а позивач навчається на денній формі навчання і працювати не в змозі. Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу по справі, як повнолітній дитині. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального положення сторін, з урахуванням того, що у відповідності з п.1 ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частини його заробітку та доходів кожного місяця. На підставі викладеного та

Outcome: approved