Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.01.2012 у розмірі 88041 грн. 07 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до зазначеного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 31.10.2016 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 88041,07 грн., з яких: 11373,55 грн. заборгованість за тілом кредиту; 69099,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2898,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4168,62 штраф (процентна складова). Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що він ніякого кредитного договору із банком не підписував, грошові кошти у користування не отримував, кредитку картку відповідного банку не мав, оскільки фізично це не міг зробити, оскільки в період часу з 12.08.2005 по 12.02.2013 та з 31.08.2015 по 02.11.2018 він відбував покарання у місцях позбавлення волі, а до того часу утримувався в СІЗО м. Миколаєва. Крім того, вказана анкета заява підписана на отримання пенсійної картки, оскільки він є особою з інвалідністю та отримує пенсію у вказаному банку. Залучена фотокартка позивачем, що зроблена у приміщенні фінансової установи, засвідчує факт того, що він є клієнтом банку. При цьому, позивач посилається на те, що кредитний договір укладено 31.01.2012, а фото є підтвердженням цього, проте, на фотокартці він та інші особи в літньому одягу, що спростовує судження позивача. Банком долучено до матеріалів справи його копію паспорта, яка засвідчена працівником банку 09.11.2013, тобто після отримання нібито кредиту у 2012 році. При цьому в матеріалах справи наявні відомості про отримання готівки за спірним договором, де вбачається зняття готівки в один і той самий день з різницею у часі декілька годин у м. Дніпро, а потім у м. Миколаєві, що фізично є неможливим. З наданих представником позивача доказів неможливо встановити дату підписання кредитної угоди з банком, ознайомлення його з умовами надання банківських послуг, тарифами позивача, зазначенням того, що саме він на своє ім`я бажає оформити картку із лімітом, тощо. Від представника позивача надійшла відповідь на позов, відповідно до якої просить позов задовольнити в повному обсязі. Посилаючись на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила у письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом у заявці про приєднання. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та офіційного телефону, на який приходить динамічний пароль. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші обслуговування і повністю з ними погодився. Банком, до позовної заяви було додано найбільш актуальну копію паспорта відповідача, та додатково надано копію паспорта відповідача, надану на момент підписання кредитного договору. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем рахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічна експертиза по справі не призначалася. Від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім, пояснень викладених у відзиві, відповідач зазначає, що у паспорті долученому представником позивача до відповіді на відзив, про засвідчення його особи, нібито на час укладання кредитного договору від 31 січня 2012 року, містяться виправлення, в відтак вказаний доказ добутий із процесуальним порушенням ст. 95 ЦПК України. Від позивача надійшли заперечення, відповідно до яких вважає, що подані відповідачем письмові пояснення від 04.01.2021, за своїм змістом містять доводи та міркування, на які позивачем було надано відповідне заперечення. 18 березня 2021 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором б/н від 31.01.2012 у розмірі 36490,55 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 11373,55 грн., в тому числі 11373,55 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованості за простроченими відсотками 8172,42 грн.; заборгованості за пенею 16944,58 грн. Ухвалою суду від 25.11.2016, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 16 січня 2017 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. Ухвалою суду від 16.06.2020, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою суду від 08.07.2020, прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення до розгляду, відстрочено сплату судового збору та призначено заяву до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.07.2020, заяву [PERSON] про забезпечення позову за заявою про перегляд заочного рішення повернуто заявнику. Ухвалою суду від 20.07.2020, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову за заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 17.09.2020, скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 01.10.2020, позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. При подачі позовної заяви позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі наявних матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач зазначає, що 31 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, а також зобов`язувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до умов Договору Клієнт ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобов`язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Проте в порушення умов передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобов`язання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 31.10.2016 р. заборгованість відповідача складає 88 041 грн. 07 коп., а саме: 11 373 грн. 55 коп. заборгованість за тілом кредиту, 69\~099 грн. 93 коп. заборгованість за відсотками, 2 898 грн. 97 коп. заборгованість з комісії, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 4 168 грн. 62 коп. штраф (процентна складова). Як вбачається з копії статуту АТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно з частиною третьою статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі № 161/16891/15-ц. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення, судом підлягають до застосування правила ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач в своєму відзиві на позов зазначає, що ним не заперечується факт того, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та ним була підписана заява анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг для отримання пенсійної картки, оскільки він є особою з інвалідністю та отримує пенсію. Згідно довідки серії МСЕ № 119611, [PERSON] є інвалідом третьої групи безстроково. Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2012 року [PERSON] підписана заява анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг для отримання пенсійної картки. Відповідач в своєму відзиві на позов зазначає, що він ніякого кредитного договору із банком не підписував, грошові кошти у користування не отримував, кредитку картку відповідного банку не мав, фізично це не міг зробити, оскільки в період часу з 12.08.2005 по 12.02.2013 та з 31.08.2015 по 02.11.2018 він відбував покарання у місцях позбавлення волі, а до того часу утримувався в СІЗО м. Миколаєва Згідно довідки про звільнення серії ЖИТ № 04489, [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 12 серпня 2005 року по 12 лютого 2013 року. Твердження представника позивача про те, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила у письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом у заявці про приєднання, судом не береться до уваги, оскільки з вищезазначеної довідки вбачається, що на дату підписання Анкети заяви (31 січня 2012 року) відповідач знаходився в місцях позбавлення волі. З долученої до матеріалів справи фотокартки, зробленої в приміщенні фінансової установи, зафіксовано відповідача у якого в руці міститься картка АТ КБ «ПриватБанк», що засвідчує факт того, що [PERSON] є клієнтом позивача. При цьому, позивач вказує, що спірний кредитний договір з відповідачем підписано 31 січня 2012 року, в той час, на фотокартці відповідач, та на задньому виді, інша особа, знаходяться в приміщені банку у літньому одязі. Крім того, вказана фотокартка не містить реальної дати, коли був здійснений знімок, а отже, судом даний доказ не береться до уваги. Представник позивача зазначає, що на підставі поданої заяви відповідача, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві, за допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Відповідачем, наданими доказами, спростовано сам факт підписання Анкети-приєднання до Умов та Правил банківських послуг в ПриватБанку, оскільки ним надані докази його знаходження, на час підписання, у місцях позбавлення волі з 12.08.2005 по 12.02.2013, тому він фізично був позбавлений можливості підписати 31.01.2012 зазначений документ та отримати відповідну картку. Доказів на спростування факту неможливості особистої присутності при укладанні кредитного договору шляхом підписання Анкети, позивач не надав, тому суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту наявності договірних відносин між ним та відповідачем внаслідок чого останній отримав кредитні кошти шляхом оформлення відповідної кредитної картки. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed