Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 13 січня 2022 року адвокат Литовченко С.І., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (далі КМНО) Остапенко Євген Михайлович, приватний\~виконавець виконавчого\~округу Харківської\~області (далі\~-\~ВОХО)\~Амельченко Віталій\~Петрович,в\~якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 194115, вчинений 17 червня 2021 року приватним нотаріусом КМНО ОстапенкомЄ.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в сумі 37\~282,11 грн. В обґрунтування\~позову вказує,\~що з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». 23 жовтня 2021 року позивач отримав рекомендованим листом постанову приватного виконавця ВОХО Амельченка В.П. від 20.10.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67178631, яке було відкрито за заявою представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання спірного виконавчого напису нотаріуса про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в сумі 37\~282,11 грн. Позивач вважає, що вказана справа є сфальсифікованою, оскільки жодних зобов`язань за кредитними договорами з ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» він\~не укладав.Крім того позивач вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як надані приватному нотаріусу відповідачем документи не свідчать про безспірність заборгованості. Сам приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. 31.01.2022 від ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зазначив, що відповідно до договору відступлення права вимоги № 13042021 від 13.04.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором № 304385 від 17.06.2020, укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] . За таких обставин відповідач вважає доводи позивача про те, що він не має зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», необґрунтованими. Крім того, відповідач вважає, що ним було виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу КМНО Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а тому спірний виконавчий напис нотаріуса не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Крім того вказав, що трирічний строк позовної давності відповідачем пропущений не був. Також відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн, зазначивши, що така сума є неспівмірною зі складністю цієї справи, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, позивачем не надано належних доказів оплати правничої допомоги, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, відзив відповідача містить заяву про розгляд справи за його відсутністю. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення не подали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Одночасно з пред`явленням позову представник позивача [PERSON] адвокат Литовченко С.І. подав заяву про забезпечення позову, у якій просив: застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Остапенка Євгена Михайловича № 194115 від 17.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості на загальну суму 37\~282,11 грн. Зазначена заява ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року була задоволена. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.12.2022 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів у відповідача та третіх осіб, яке ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 17.12.2021 про відкриття провадження у справі було задоволено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 17.06.2020 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір № 304385 про надання споживчого кредиту (а.с. 64-66). Згідно пунктів 1.2. 1.5. вказаного Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит у сумі 25 000 грн 00 коп. на строк 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за перший день у розмірі 25 % в день від суми кредиту, за всі наступні дні, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту у розмірі 85% річних. Відповідно до договору факторингу № 13042021 від 13.04.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, згідно Реєстру Боржників (а.с. 58-63). Як убачається з відзиву відповідача, виконавчим написом від 17.06.2021, вчиненим приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 194115, було звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», якому ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 13042021 від 13.04.2021 відступило право вимоги за кредитним договором № 304385 від 17 червня 2020 року. Задоволено вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» на загальну суму 37\~282,11 грн (а.с. 68-70). 20.10.2021 за заявою представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» приватним виконавцем ВОХО Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження № 67178631, де стягувачем є ТОВ «ФК «ЄАПБ», боржником [PERSON] , на загальну суму 37 282,11 гривень (а.с. 10). Норми права, які застосував суд. Відповідно до статті 3\~ЦК\~України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Згідно з частинами 1, 3 статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14. Згідно п. 1.1. Глави 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 Глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Згідно п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік документів), для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Мотиви суду. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Разом з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17. Як встановлено в судовому засіданні, кредитний договір № 304385\~від 17\~червня 2020\~року,\~укладений між\~ТОВ «СЛОН\~КРЕДИТ» та\~ [PERSON] не був посвідчений нотаріально, а відтак вказаний договір не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є окремою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, уся сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 992,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно частин 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено судом, представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Литовченко С.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 10.11.2021, який і звернувся в інтересах [PERSON] з позовною заявою до суду. Зазначеним договором були визначені обов`язки адвоката Литовченка С.І. як надавача відповідних послуг, а також вартість послуг у сумі 5\~000,00 грн (а.с. 18-22). З товарного чека від 10.01.2022 убачається, що позивач [PERSON] сплатив адвокату Литовченку С.І. за представництво його інтересів в Балаклійському районному суді Харківської області 5\~000,00 грн (а.с. 24). Отже, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів оплати правничої допомоги, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, є безпідставними. Необґрунтованими також суд визнає доводи представника відповідача про те, що така вартість правничої допомоги є неспівмірною зі складністю цієї справи, не відповідає критерію реальності таких витрат, а також розумності їх розміру. Так представником позивача адвокатом Литовченком С.І. крім позовної заяви були подані до суду також заява про забезпечення позову та заява про витребування доказів. Зазначені дії потребують додаткових зусиль та витрат робочого часу адвоката. За таких обставин, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн такими, що відповідають складності справи, виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенню справи для позивача. Враховуючи викладене витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved