Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Рух справи. 20.09.2021 позивач звернувся до суду із позовом у якому просить: стягнути із Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області 583,10 грн. матеріальних збитків та 91 969 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 24.09.2021 відкрито спрощене провадження у справі, призначено відкрите судове засідання на 03.12.2021, яке було відкладено на 10.02.2022. 20.12.2021 відповідачем долучено відзив та в судовому засіданні 10.02.2022 письмові докази. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовільнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішеннями Дніпровського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі №160/5703/19 та від 14.02.2020 у справі №160/12275/19, які набрали законної сили зобов`язано Головне управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення. Бездіяльність Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській щодо не надання таких довідок, зокрема й тривалого невиконання вказаних судових рішень, спричинила йому матеріальну шкоду в розмірі 823,10 грн. та моральну шкоду, 10% від якої, тобто суму 91 969 грн., він просить відшкодувати в судовому порядку. Зокрема позивачу довелося звертатися із заявами про видачу вказаних довідок до відповідача, захищати свої права в судовому порядку та добиватися виконання судових рішень, які набрали законної сили. В судовому засіданні позивач акцентував увагу, що моральна шкода завдана саме невиконанням судових рішень, вказував, що рішення на даний час не виконано в повному обсязі. За мотивами відзиву відповідачем виконано вказані рішення судів своєчасно. Витрати позивача в сумі 583,10 грн. є витратами, пов`язаними із реалізацією права позивача на звернення до суду та не підлягають відшкодуванню за окремим позовом. Позивачем не обґрунтовано та не доведено понесення моральної шкоди. Обставини, встановлені судом. Рішеннями Дніпровського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі №160/5703/19, яке набрало законної сили 03.12.2019, визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо не визначення розміру та не підготовки, не подання (не направлення) до органу, що призначає пенсію, а саме до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення [PERSON] для перерахунку пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 р. та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. № 704, норми приміток додатків 1-14 до Постанови № 704, «Порядку...» затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 р. № 45. Вказаним рішенням також зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області надати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення [PERSON] для перерахунку пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти та надбавки за вислугу років. Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 у справі №160/12275/19, яке набрало законної сили 20.07.2020, визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII, положень Постанови КМУ №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії. Вказаним рішенням також зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області протягом десяти днів підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі №160/5703/19 Головним управлінням ДСУНС у Дніпропетровській області було видано довідку №1803 від 06.12.2019 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яке становить 12510,00 грн. та складається з посадового окладу 6850,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням підполковника внутрішньої служби 1490,00 грн. та надбавки за вислугу років (50%) 4170,00 грн. Також на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 в справі №160/12275/19 Головним управлінням ДСУНС у Дніпропетровській області 14.09.2020 було складено довідку №1831 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, який становить 22380,61 грн. та складається з наступних складових: посадовий оклад (згідно рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 року №160/5703/19) 6850 грн.; оклад за військовим (спеціальним) званням (згідно рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 року №160/5703/19) 1490 грн.; надбавка за вислугу років 50% (згідно рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 №160/5703/19) 4170 грн.; надбавка за особливості проходження служби 50% (ПО+ВЗ+ВР) 6255 грн.; надбавка за роботу з таємними документами (10% ПО) 685 грн.; премія (10%ПО) 685 грн.; надбавка 100% (згідно грошового атестату) 413 грн.; щомісячна премія 33,3% (згідно грошового атестату) 532,61 грн.; премія 100% (згідно довідки №102 від 15.05.2015 року) 1300 грн. Обставини видання вказаних довідок встановлені рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі №160/9455/21, яке набрало законної сили 03.02.2022. Факт виконання рішення у справі №160/12275/19 підтверджується також ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 постановленою в межах справи №160/12275/19. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно приписів ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно приписів абзацу другого ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (п.90). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). ЄСПЛ у справі «Тома проти Люксембургу» (2001 рік) використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема. і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19)). Відповідно до пункту 4 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України (постанова Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №466/5286/19). Висновки суду. Факт допущення відповідачем протиправних дій щодо не підготовки та не надання до компетентного органу довідок про розмір грошового забезпечення позивача встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Проте не кожне порушення прав особи безумовно свідчить про завдання особі матеріальної та моральної шкоди. У даній категорії справ позивач повинен обґрунтувати та довести факт завдання йому шкоди. Проте позивач не обґрунтував та не довів понесення ним матеріальної шкоди. Твердження позивача, що витрати ним здійснені для захисту свої прав в судовому порядку вказують, що позивач поніс судові витрати, які мав право відшкодувати в порядку визначеному КАС України. До позову долучено виключно фіскальні чеки про оплату поштових послуг на суми 57,20 грн., 57,20 грн., 59,60 грн., 59,60 грн. Проте не можна визнати необхідними витрати по надісланні відповідачу копії судового рішення по справі та листа про необхідність виконання такого рішення із погрозою звернення рішення до примусового виконання, пред`явлення виконавчого листа до виконання після виконання судового рішення добровільно, а також звернення до виконавця із листом про необхідність виконання ним своїх обов`язків. Також позивачем не наведено жодного обґрунтування завдання йому моральної шкоди, зокрема не вказано характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не надано доказів на підтвердження завдання моральної шкоди. За таких обставин, задоволення позову буде безпідставним збагаченням. Крім того, судовим рішенням, яке набрало законної сили також встановлено факт виконання судових рішень щодо позивача, а відповідно факт поновлення його прав. Викладене може свідчити про досягнення позивачем справедливої сатисфакції. Окрім наведеного, суд звертає увагу, що позивач мотивує позов завданням йому шкоди органом державної влади. У такому випадку шкода має відшкодовуватися за рахунок держави, а відповідачем у такому спорів має бути ДКС України. Проте, в межах даної справи, відповідних вимог позивачем не заявлялося. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed