Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

07.07.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення компенсації. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 27.12.2016 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] . 18.05.2021 року рішенням Фастівського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано. Цим же рішенням підтверджено факт, що з лютого 2020 року позивач та відповідач проживали окремо та не вели спільне господарство. 02.11.2017 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу набув у власність земельну ділянку площею 0,0100 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 3224985401:01:001:0225. Купівля земельної ділянки здійснена за згодою позивача, що відображено в п. 3.6 Договору. Таким чином, земельна ділянка набута в шлюбі, за спільні кошти і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, але враховуючи, що договір купівлі-продажу оформлено на ім`я відповідача, він не бажає визнавати право позивача на частину спірної земельної ділянки. Також, за час спільного проживання, 05.12.2019 року сторони набули у власність автомобіль «MAZDA 626», 1991 року випуску, д.н.з [NUMBER] , але відповідач порушуючи права позивача, як співвласника, реалізував автомобіль, а саме 27.02.2021 року уклав договір купівлі-продажу автомобіля, коли сторони проживали окремо. У зв`язку з чим, позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки та стягнути матеріальну компенсацію половини вартості автомобіля. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2021 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.08.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 11.10.2021 року, через канцелярію суду від відповідача надійшла заява, в якій він зазначає, що до 20.12.2021 року перебуває на лікуванні за кордоном. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2021 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення компенсації, до моменту видужання відповідача. 26.01.2022 року до суду надійшла заява [PERSON] про відновлення провадження у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2022 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти позову не заперечував. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 27.12.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 379. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Цим же рішенням встановлено факт, що з лютого 2020 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 02.11.2017 року [PERSON] , приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1265, [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,0100 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 3224985401:01:001:0225. Відповідно до п. 3.6 вказаного Договору, цей договір укладено за згодою дружини покупця [PERSON] , викладеною у її письмовій заяві, підпис якої засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області 02.11.2017 року, за реєстровим № 1264, яка приєднана до примірника договору, і зберігається в справах приватного нотаріуса. Вказані обставини, сторонами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved