Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення обмежувального припису стосовно чоловіка, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, перебувають на стадії розлучення, проживають окремо. [PERSON] почав постійно ображати заявницю, надсилати на телефон смс з погрозами та вимогами постійно перебувати по місцю мого постійного проживання, необхідність звітувати про місцезнаходження та погрозами нанесення тілесних ушкоджень. В січні місяці [PERSON] перебував по місцю проживання заявника, переглянув відеозапис з камер спостереження щодо приходу заявниці додому і влаштував сварку в ході якої спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Після вказаної події заявниця звернулась до правоохоронних органів, які відкрили кримінальне провадження, а також центру правової допомоги. Заявниця побоюється, що такі дії з боку чоловіка і подальшому матимуть місце, у зв`язку з чим просить попередити можливі негативні події, шляхом винесення обмежувального припису. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, просила задовольнити. [PERSON] вимоги визнав, погодився із доводами, проте зазначив, що не все викладене достовірно відображають ситуацію, яка склалась в їх сім`ї. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 10.02.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 7/. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо з жовтня 2021 року, що визнано останніми та не потребує доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. 09.02.2022 заявниця звернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу /а.с. 15, 16/. 19.01.2022 Дарницьким УПГУНП в м. Києві до ЄРДР внесені відомості про злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, про те, що [PERSON] спричинив заявниці тілесні ушкодження /а.с. 8 -14/. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом може бути визначено заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) постраждалої особи; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінюючи вірогідність продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства, суд зважає на його ставлення до вчиненого, визнання ним вимог заявниці, що свідчить про таку вірогідність внаслідок емоційного фактору та характеру кривдника, оскільки з боку [PERSON] , подібна поведінка щодо психологічного насильства мала періодичний характер і в подальшому мала негативну трансформацію у фізичне насильство. Отже, суд вважає, що для забезпечення прав заявницівжиття такого заходу, як встановлення обмежувального припису, є обґрунтованим та доцільним заходом.

Outcome: approved