Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Представник позивача Вовк М.В., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №18962, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», код ЄДРПОУ 42254696 заборгованості за Кредитним договором №229209744 від 20 грудня 2019 року за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року у розмірі 50\~435.00грн., та плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1\~200.00 грн., загальна сума 51\~635.00 грн. та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~362.00грн., які складаються із судового збору за подання позовної заяви - 908.00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову 454.00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4\~000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 серпня 2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни було направлено Адвокатський запит №03/08/21-Ч. З відповіді на адвокатський запит позивачу стало відомо, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни знаходиться виконавче провадження №66313976 по примусовому виконанні виконавчого напису №18962 від 12.03.2021р. виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 51\~635.00 грн. У виконавчому написі №18962 від 12.03.2021р. виданому приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №229209744 від 20 грудня 2019 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ідентифікаційний код юридичної особи 38569246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договорами 72 від 01 квітня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимоги №3 від 29 січня 2021р. є відповідач. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 50\~435.00грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 15 000,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить -0,00грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 28 560.00грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 6\~875.00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату із стягувача 1 200.00грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню 51\~635.00 грн. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. У приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Виконавчий напис нотаріуса №18962 було вчинено 12.03.2021 року. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису №18962 від 12.03.2021року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Кредитний договір №229209744 не був посвідчений в нотаріальній формі. Переліком в редакції від 29.11.2001 року взагалі не передбачено вчинення виконавчого напису з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 року зазначена справа передана на розгляд судді Ткаченкові А.В. (а.с. 29). Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, від нотаріуса витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 35-37). Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року також було забезпечено позов за заявою позивача, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом N 18962 від 12.03.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (а.с.31-33). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач ТОВ ФК «Онлайн Фінанс»», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, свого представник для участі в судовому розгляді не направив, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не наддав, жодних заяв, клопотань, заперечень чи іншого від нього також не надходило. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 16 серпня 2021 року ухвалою суду витребувано докази за клопотанням представника позивача (а.с. 35-37). Однак ухвала суду виконана не була. Суд, відповідно до норм ч. 10 ст. 84 ЦПК України вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Так, 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис №18962, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», код ЄДРПОУ 42254696 заборгованості за Кредитним договором №229209744 від 20 грудня 2019 року за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року у розмірі 50\~435.00грн., та плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1\~200.00 грн., загальна сума 51\~635.00 грн., з яких:- прострочена заборгованість за сумою кредиту 15 000,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить -0,00грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 28 560.00грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 6\~875.00 грн. (а.с. 14). Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29.06.1999, на який послалася нотаріус в оспорюваному виконавчому написі, станом на дату вчинення такого виконавчого напису - 12.03.2021, не містив вичерпного і точного переліку документів для його вчинення. Так, пункт 1 Переліку № 1172 напевне визначав і визначає лише оригінал нотаріально посвідченого договору, а інші документи називаються без конкретизації як «документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Пункт 2 Переліку № 1172 визначав перелік документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку № 1172 зазначеним пунктом 2. Підставою для скасування зазначеного п. 2 Переліку № 1172 слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення постановою Кабінету міністрів України виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів та не відповідає положенням статті 87 зазначеного Закону. Отже, нотаріус Головкіна Я.В. у виконавчому написі № 18962 послалася на п. 2 Переліку № 1172 як на підставу для вчинення напису необґрунтовано та безпідставно. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Позивач заборгованість, про яку зазначено в оспорюваному виконавчому написі, не визнав. Інших документів на підтвердження заборгованості [PERSON] перед відповідачем до суду не було надано. Відповідач не надав суду належних, допустимих і достатніх в своїй сукупності доказів на підтвердження заборгованості позивача. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача з приводу наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною, тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконалася належним чином у безспірності заборгованості та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі N 6-27цс15, зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі N 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» також не надало доказів того, що нотаріусу були надані докази отримання позичальником [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої товариством заборгованості. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за штрафами і пенями у розмірі 6 875,00 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тобто згідно з виконавчим написом нотаріуса стягнуто з позивача на користь відповідача і пеню і штраф, що є порушенням вимог ст. 61 Конституції України. Такий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; беручи до уваги, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірила відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису N 18962, вчиненого 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» грошових коштів, як заборгованості за Кредитним договором N 229209744 від 20.12.2019 року, укладеним між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», у розмірі 51\~635,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 1\~362,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 03 серпня 2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Вовк М.В. укладено договір про надання правничої допомоги, до якого додано ордер на надання правничої допомоги, розрахункова квитанція у розмірі 4\~000,00 з детальним описом наданих послуг . Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved