Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просила суд: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх його доходів, але не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, з дня подання цієї позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб - 19.01.2008 року, у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №31. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини батьками вказані сторони по справі та [INFO] народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини батьками вказані сторони по справі. Позивачка вказує, що з липня 2021 року шлюбне життя не склалося і вони з чоловіком проживають окремо, хоча і знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Діти проживають разом з позивачкою, за адресою реєстрації позиачки та відвідують школу І-ІІІ ступенів №275 імені Кравчука Володимира. Усі обов`язки щодо утримання фізичного розвитку та виховання дітей позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонам не досягнуто. Відповідач працевлаштований, стан здоров`я дозволяє працювати та матеріальне становище дозволяє йому утримувати своїх неповнолітніх дітей, має нерухоме майно, транспортний засіб і тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти в розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Відповідачем до суду подано відзив на позову заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині призначених аліментів на утримання дитини, та просить призначити аліменти на утримання спільних дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування зазначає, що за згодою позивача та відповідача, діти проживають після розлучення з позивачем, але більше часу проводять з відповідачем та ночують теж у нього, він їх годує, купляє одяг та продукти харчування. Тобто весь цей час відповідач бере безпосередньо участь в утриманні та вихованні дітей. Також зазначає, що він ніколи не ухилявся та не має жадних намірів в подальшому ухилятися від утримання та виховання дітей. Окрім того він бере участь у додаткових витратах на дітей. Більшу частину часу посеред тижня та на вихідних діти знаходяться у відповідача та проводять дистанційне навчання, оскільки позивачка в день не може доглядати за дітьми. Окрім вище написаного, відповідач звертає увагу, що він проживає зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою і потребує уваги та грошової допомоги з його боку. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб - 19.01.2008 року, від спільного шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини батьками вказані сторони по справі та [INFO] народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини батьками вказані сторони по справі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі (СК) України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним з способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Поряд з цим, судом встановлено, що стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов`язку, передбаченого чинним законодавством, по утриманню власної дитини і сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання власних дітей, суд враховує стан здоров`я дітей, їх вік, матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я та вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дітьми. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою та другою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial