Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] у поданій ним до суду позовній заяві просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області Грисюк Оленою Василівною 11.06.2021 щодо звернення стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором № 3260819 від 27.11.2020 у сумі 26590,00 грн, яка складається з: строкової заборгованості за сумою кредиту 8000,00 грн; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 17790,00 грн; витрат за вчинення виконавчого напису 800,00 грн, а загалом - 26590,00 грн, - як вчинений з порушенням діючого законодавства, а саме ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5; Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Судовою ухвалою від 18.11.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №66464539, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О. І., відкритому 11.08.2021 на підставі оспорюваного виконавчого напису (а.с.21). Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.23-24). Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, протягом встановленого судом строку подав відзив на позов (а.с.27-30), пославшись на таке: З врахуванням вимог ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, 27.11.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3260819 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір, Договір), згідно з яким Товариством надано Позивачу кошти в розмірі 8000,00 грн на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Переказ коштів здійснено 27.11.2020 шляхом перерахування на банківську картку Клієнта, яку вказано Клієнтом особисто в заяві на отримання Кредиту. Разом з цим, згідно з Кредитним договором сторони погодили істотні умови договору, а саме: строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 1,62% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, та стандартну процентну ставку - 1,90% в день від суми кредиту. 1.5.2.Стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови, зазначені у пп. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього Договору; - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 ЦК України. У зв`язку із невиконанням Позивачем умов користування кредитом, застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалося за стандартною процентної ставкою. Відповідно до п.1.2. Договору Позивач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`ї передбачені Договором. У порушення приписів ст.ст. 1049 п.1, 1048 п.1, 1054 п.1, 525, 526 ЦК України Клієнтом зобов`язань за Кредитним договором не виконано, що призводить до порушення прав Товариства як кредитора. Що стосується посилання позивача про вчинення оспорюваного виконавчого напису з порушенням діючого законодавства України: Статтями 19 та 20 ЦК України забезпечено право Товариства на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Разом з цим, статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку, встановлених законом. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Пункт 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачає право нотаріуса вчинити виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Отже, відповідне право Стягувача, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, бути безспірною заборгованість перед Стягувачем. Для вчинення виконавчого напису Товариством направлено нотаріусу документи, які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: Заяву про вчинення виконавчого напису від 07.06.2021 вих. № б/н з наступними документами: Кредитний договір №3260819 від 27.11.2020, Копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, Розрахунок суми заборгованості, Копія довіреності представника. Позивач має заборгованість за кредитним договором - 25790,00 грн, яка складається з: 8000,00 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 17790,00 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 800,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення, разом з понесеними Відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису складає 26590 грн 00 коп. Таким чином, Товариством нараховано проценти за користування кредитними коштами виключно до умов Договору, надано нотаріусу Виписку з особового рахунку за Кредитним Договором № 3260819 Позивача із зазначенням суми заборгованості з відміткою Стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Отже, Товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, твердження Позивача про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним. Зауважив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права і: обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України у постанові від 20.05.2015 у справі №6-158цс15 та Верховного Суду у постанові від 7.02.2018 у справі №204/4071/14-ц. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позову щодо факту підтвердження (або спростування) незаконності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного вважаємо, що нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис № 55402 від 11.06.2021у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, протягом встановленого судом строку пояснення щодо позову не подав. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом встановлено: Виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, вчиненим 11 червня 2021 року, звернуте стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , який є Боржником за кредитним договором №3260819 від 27.11.2020, укладеним з ТОВ «Авентус Україна». Строк платежу за Кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.12.2020 по 31.03.2021. Сума заборгованості складає 25790,00 грн, в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту становить 8000,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17790,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати зі Стягувача в розмірі 800,00 грн, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 26590,00 грн. Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення 11.06.2021 (а.с.9). Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. постановою від 11.08.2021 відкрите виконавче провадження - ВП № 66464539 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус України» боргу в сумі 26590,00 грн на підставі виконавчого напису № 55402, вчиненого 11.06.2021 (а.с.11). Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведена та обставина, що серед наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наведена обставина є достатньою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, позов необхідно задовольнити у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову суд згідно зі ст.141 ЦПК України присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 908,00 грн = 454,00 грн (за подання позовної заяви) + 454,00 грн (за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved