Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кредит-капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що 18 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. відкрито виконавче провадження №64868010 на підставі виконавчого напису № 22822, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 03.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованості у розмірі 11 834 грн.65 коп. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу округу Запорізької області Сколибог О.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлено копію постанови за місцем роботи позивача. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що нотаріусом не було встановлено виникнення у відповідача права вимоги за кредитним договором, не було перевірено безспірність вимог кредитора, та вчинено оскаржуваний виконавчий напис за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22822 від 03.02.2021 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» заборгованості у розмірі 11 834 грн. 65 коп. Одночасно з поданням позовної заяви позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2021 року заяву про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 64868010 за виконавчим написом №22822 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 11 834 грн. 65 коп., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, до набрання законної сили рішення суду у цій справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2021 відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче судове засідання. Задоволено клопотання позивача про витебування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію нотаріальної справи, створеної під час здійснення виконавчого напису №22822, у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. належним чином завірену копію виконавчого напису №22822. 14.04.2021 на виконання ухвали суду приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. надано копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64868010. На адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] судом неодноразово направлялась ухвала суду від 02 квітня 2021 року про витребування доказів, але зазначена ухвала отримана не була, конверти поверталися на адресу суду не врученими. 29 червня 2021 року судом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) направлено запит щодо здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та його актуальної поштової адреси. Згідно отриманої відповіді від Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 01.07.2021 повідомлено, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України від 26 грудня 2011 року за [NUMBER] на ім`я [PERSON] анульовано та припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] з 25.02.2021. Разом з тим, наказ про припинення нотаріальної діяльності [PERSON] оскаржується в судовому порядку. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса [PERSON] до нотаріального архіву не передавалися. 28 вересня 2021 року на адресу суду на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] повідомлено про відсутність можливості надання витребуваних документів, оскільки 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено слідчі дії, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27 липня 2021 року. Ухвалою суду від 14.01.2021 суду підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, разом з тим подала до суду заяву у який просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на адресу суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або заяви про розгляд справи за його відсутності, а також заяв по суті справи до суду не подав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з цим подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим № 22822 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №1361885 від 05 квітня 2020 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОНА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №52-МЛ від 16.11.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- капітал» заборгованості за Кредитним договором №1361885 від 05 квітня 2020 року. Як вказано у виконавчому написі строк платежу за кредитним договором №1361885 від 05 квітня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 листопада 2020 року по 28 грудня 2020 року. Сума заборгованості становить 10 904 грн. 65 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 4 513 грн.00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 391 грн. 65 коп.; прострочена заборгованість за комісією становить 1 000 грн. Загальна заборгованість боржника становить 11 834 грн. 65 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавецем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. відкрито виконавче провадження ВП №64868010 від 18.03.2021 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] № 22822 від 03.02.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 11 834 грн. 65 коп. В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавецем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.03.2021 року. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису №22822 від 03.02.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п.1 та п.2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Спірний виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 03.02.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 03.02.2021 року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 1361885 від 05 квітня 2020 року, укладеного [PERSON] з Товаристовом з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №52-МЛ від 16.11.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-капітал», який не був нотаріально посвідчений. За змістом зазначених вимог чинного законодавства, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави дійти висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що відповідно до оспорюваного виконавчого напису заборгованість стягується за період з 16.11.2020 року по 28.12.2020 року та заборгованість складається з тіла кредиту у розмірі 4 513 грн, несплачених відсотків у розмірі 5 391 грн.65 коп. та комісії у розмірі 1 000 грн. Зазначає, що за умовами договору відсотки за користування кредитом становлять 1 200 грн, крім того відрізняється і розмір заборгованості за тілом кредиту на 487 грн. Разом з цим, відповідачем не надано жодних підтверджень щодо збільшення розміру процентів та зменьшення суми тіла кредиту. В свою чергу, відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» не надано суду ні розрахунку заборгованості позивача перед відповідачем, ні копію вимоги про добровільне її погашення із доказами вручення позивачу, не зазначено і строк за який ця сума заборгованості виникла, що би підтверджувало факт не оспорення позивачем суми заборгованості, безспірність заявлених вимог. Тобто, будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому кредитором нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед відповідачем, не спростованої останнім, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн.

Outcome: approved