Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору з вимогою зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в спілкуванні з їхніми спільними дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у відповідно запропоновані способи та форми. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із викладених в ньому підстав. Відповідач проти задоволення позову заперечила. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом об`єктивно встановлено, що 20.02.2018 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб від якого народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Ще до офіційної реєстрації шлюбу, сторони жили в місті Вінниці разом з дочкою [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , 2015 року народження, винаймали квартиру, позивач постійно працював, дружина була вдома з дитиною. Крім того, в період цивільного шлюбу, позивач надав кошти в розмірі 3 тисячі доларів США для покупки окремої квартири. Так, подружжя придбали квартиру [ADDRESS] . Квартиру оформили як особисту власність [PERSON] , щоб вона знала, що забезпечена житлом, і що у позивача серйозні стосунки та наміри створити з нею сім`ю. Працюючи в Республіці Білорусь електромонтажником ліній електропередач позивач мав режим роботи: 3 місяці вахтової роботи на будівництві і 2 тижні відпустки, де роботодавець забезпечував житлом та харчуванням. Однак, згодом, різні погляди на життя та сім`ю, призвели до фактичного припинення сімейних стосунків. Наразі позивач проживає окремо в належному йому на праві власності будинку [ADDRESS] , разом із сином від попереднього шлюбу [PERSON] , 2006 року народження, про що надано довідку №1318 від 21.07.2021 року, довідку про склад сім`ї №1476 від 31.08.2021 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копію технічного паспорта на будинок. [PERSON] повідомила, що не хоче, аби подружжя жили разом, тому з цих підстав, через різні погляди на сім`ю, у сторін поглибилась сімейна криза, що призвело до фактичного припинення сімейних стосунків. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10.08.2021 року у справі №673/634/21 шлюб між нами розірвано, оскільки [PERSON] стала ініціатором припинення шлюбних відносин і звернулась до суду. Не зважаючи на те, що подружнє життя з [PERSON] в позивача не склалось, він бажає брати участь у вихованні спільних дітей, бачитись та спілкуватись з ними. [PERSON] забезпечує дітей матеріально, регулярно та в повному обсязі сплачує присуджені судовим наказом судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04.06.2021 року у справі № 673/633/21 аліменти в розмірі 1/3 частини моїх доходів на їх утримання, заборгованості зі сплати аліментів не має, що підтверджується довідкою-розрахунком станом на 30.08.2021 року. Крім того, позивач також сплачує аліменти на утримання [PERSON] , як дружини до досягнення донькою [PERSON] трьох років, що підтверджується копією рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 10.08.2021 року у справі №673/632/21. На даний час відповідачка [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми, забороняє зустрічатись, хоча дітям необхідна підтримка та допомога та участь у їх житті батька. У відповідь на телефонні дзвінки позивача, в яких він просить надати йому дітей, [PERSON] , відмовляється. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано скрін смс-переписки з відповідачкою від 20.08.2021 року, з якого вбачається, що колишня дружина категорично проти їх зустрічей та спілкування з дітьми, на вмовляння позивача та прохання надати можливість побачитись із сином та донькою по приїзду із Білорусії, 28.08.2021 року, вона пише, що цього не буде, «дітей не дам і не проси», без будь-яких пояснень не дозволяє йому зустрічатись із дітьми, прямо пише, що хоче, аби вони його забули, на дзвінки не відповідає. Ще під час перебування [PERSON] на роботі в Білорусії дружина з дітьми перейшла проживати в іншу квартиру [ADDRESS] , в її квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, і вона має намір продати цю квартиру, хоча там зареєстровані спільні діти колишнього подружжя, і це їх місце проживання, в ній створено усі необхідні умови для проживання дітей. Суд бере до уваги, що [PERSON] позитивно характеризується за місцем свого проживання у смт. Вовковинці, не порушує громадський порядок, заяв, звернень на протиправну поведінку відносно нього не було, на профілактичних обліках у правоохоронних органах він не перебуває, веде здоровий спосіб життя, піклується про своїх дітей, забезпечує їх матеріально, вболіває за їхнє світле майбутнє, робить все від нього залежне, аби вони жили щасливо та в достатку. Вказані відомості підтверджуються доданою до позову характеристикою, що надана 28.08.2021 року сектором поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та характеристику №1477 від 31.08.2021 року, що видана виконкомом Вовковинецької селищної ради. Судом враховується забезпечення [PERSON] житлом, оскільки він має у власності будинок, в якому зареєстрований та проживає, підтверджуючі правовстановлюючі документи наявні в матеріалах справи, він дійсно бажає брати участь у вихованні та спілкуватись із кожною своєю дитиною, дарувати їм свою батьківську любов. На думку суду, відповідачка свідомо бажає обмежити позивача в спілкуванні з дітьми, без врахування інтересів останніх та врахування їх потреби в спілкуванні з батьком, що є незаконним, необґрунтованим як відповідно до національного законодавства, так і до норм міжнародного права. Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають РІВНІ права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу змагальності загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Пунктом 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Базові положення ПРИНЦИПУ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НАЙКРАЩИХ ІНТЕРЕСІВ ДИТИНИ ПОКЛАДЕНІ В ОСНОВУ БАГАТЬОХ РІШЕНЬ ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем у забезпеченні його участі у вихованні спільних дітей і порушення цим його немайнових прав, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: approved