Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які стягуються за рішенням суду, третя особа [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він перебував в шлюбі з відповідачкою, який було зареєстровано у встановленому законом порядку 06.06.2003 р., в якому у них народилась спільна син - [PERSON] , [INFO] , який є на цей час неповнолітнім та проживає разом з відповідачкою. Шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Згідно з рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 р., з нього на користь відповідачки утримуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу. Однак, після розірвання шлюбу з відповідачкою, він 10.08.2019 року уклав шлюб з іншою жінкою, у шлюбі з якою в них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Його матеріальний стан змінився у зв`язку із укладенням шлюбу та народженням у нього у цьому шлюбі дитини. В свою чергу на цей час змінилися обставини, які не існували під час винесення судового рішення 20.04.2017 року, у зв'язку з чим він вважає, що розмір аліментів які стягуються з нього за вищезазначеним рішенням суду на користь відповідачки, на утримання дитини, повинний бути зменшений. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги і змінити розмір аліментів з 1/4 частину на 1/6 частину. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач та третя особа про день час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви немає. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії виконавчого листа Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року у справі № 174/270/ 16-ц стягнуто аліменти з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с. 5). Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.03.2016 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , розірвано (а.с. 6). Згідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач зареєстрував шлюб 10. 08.2019 року Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 39 з [PERSON] (а.с. 7). Згідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись 11.10.2021 року до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він уклав шлюб і від іншого шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебувають двоє дітей. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що підставами позову [PERSON] вказано укладення шлюбу та народження дитини, а його матеріальний стан змінився у зв`язку із народженням у нього у повторному шлюбі дитини, та утриманні дружини у декретній відпустці, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, укладення шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Достатні, належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, позивач суду не надав. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Під час розгляду справи судом першої інстанції враховано правові висновки, які викладені в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Судові витрати віднести на рахунок позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed