Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з ряду об`єктів нерухомого майна, а саме: Ѕ частини квартири [ADDRESS] , гаражу № [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS], садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 3220884400:07:002:0440 за адресою: СТ «Перемоги» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Незважаючи на це, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті [PERSON] , оскільки в матеріалах справи знаходиться Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва та повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, згідно яких на Ѕ частку спадкового майна заявлений претендент - дочка померлої [PERSON] . Оскільки, [PERSON] була зареєстрована разом із померлою [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . В той час як померла [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] з 1970 року по день смерті, тобто [INFO] . Позивач вказала на те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням своєчасності та повноти прийняття спадщини спадкоємцем. У зв`язку з цим, [PERSON] просить встановити факт постійного спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт непроживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також зобов`язати Десяту київську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину на все майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Крім цього, у Десятої київської державної нотаріальної контори було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи (номер у нотаріуса 839/2017), заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.121-122). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.168-170). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.229). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач у судовому засіданні підтримала пред`явлений позов та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, яким визнала пред`явлений позов та просила суд задовольнити його в повному обсязі. Крім цього, додатково пояснила, що у 1995 році вона виїхала з України на постійне місце проживання у Францію. З 1995 року проживає у Франції за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] . Таким чином в період з 1995 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON] , вона проживала та на даний час проживає у Франції. Відповідач вказала на те, що вважає, що спадщина після смерті [PERSON] має належати її молодшій сестрі [PERSON] , яка фактично проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , вела разом із померлою спільне господарство, постійно опікувалась нею, доглядала за нею та поховала її. В.о. завідувача Десятої київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. направила до суду лист, яким вказала про неможливість бути присутньою у судовому засіданні та просила розглянути цивільну справу за відсутності нотаріальної контори. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я, серії [NUMBER] (а.с.8). За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є дочки спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно на ім`я [PERSON] (а.с.14), яка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.15), копією свідоцтва про народження, виданого повторно на ім`я [PERSON] (а.с.16), яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , а в подальшому на [PERSON] , [PERSON] (а.с.139-140,141-143). З копії матеріалів спадкової справи №839/2017, заведеної Десятою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 17 серпня 2017 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті матері [PERSON] (а.с.203). Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Незважаючи на це, постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи знаходиться Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, згідно яких на Ѕ частку спадкового майна заявлений претендент - дочка померлої [PERSON] (а.с.10). Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з положенням ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. б. норми матеріального права щодо позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.67 та ч.1 ст.69 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. У постанові Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц (провадження №61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». в. норми процесуального права. За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем. Встановлено, що [PERSON] з 19 вересня 2000 року та по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 17 червня 2020 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА (а.с.176 зворот). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за вищевказаною адресою були також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с.177). Водночас, згідно акту, складеного начальником житлово-експлуатаційної дільниці №410 від 24 вересня 2020 року (а.с.11) [PERSON] з 1970 року та по день її смерті проживала в квартирі [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача. Свідку відомо про те, що позивач проживала разом з матір`ю до дня її смерті. Відповідач виїхала за кордон та на день смерті матері не перебувала на території України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона також є сусідкою позивача. [PERSON] постійно проживала разом з дочкою [PERSON] в тому ж будинку, в якому проживає свідок. Свідку відомо про те, що [PERSON] виїхала за кордон, одружилась і залишилась проживати за кордоном. На день смерті [PERSON] з нею проживала лише [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що померла [PERSON] проживала разом з дочкою [PERSON] в тому ж будинку, в якому проживає свідок, за адресою: [ADDRESS] . До 90-х років разом з ними також проживала [PERSON] , а потім вона виїхала на постійне місце проживання за кордон. Вищевказані обставини переконливо свідчать про те, що спадкодавець фактично проживала в [ADDRESS] , а не за місцем свого зареєстрованого проживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт, що вона на час відкриття спадщини проживала з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . б. щодо позовної вимоги про встановлення факту неприйняття спадщини. Встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] , [PERSON] не проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] та у передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подала нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. Дана обставина у повній мірі визнана особисто відповідачем у відзиві на позовну заяву. З цієї підстави, [PERSON] , [PERSON] не набула право на спадщину, тобто є такою, що не прийняла спадщину за законом. Незважаючи на те, що [PERSON] , [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте, фактично за цією адресою не проживала, оскільки з 1995 року постійно проживає у Французькій Республіці. У зв`язку з цим, прийняти спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем не могла. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що за змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №592/7860/17 (провадження №61-43757св18) вимога про встановлення факту постійного непроживання зі спадкодавцем не є належним способом судового захисту у розумінні ст.16 ЦК України. Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окрема позовна вимога. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту не проживання [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ) зі спадкодавцем та не прийняття нею спадщини, є не обґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню. в. щодо позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. В силу положення ст.67 «Про нотаріат» повноваження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину належить виключно нотаріусу. Суд не вправі підміняти орган до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення, тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Тому в задоволенні позовної вимоги про покладення на Десяту київську державну нотаріальну контору зобов`язання видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно також належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial