Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Косівського районного суду з заявою про видачу обмежувального припису. Заяву [PERSON] мотивує тим, що з [PERSON] перебувала в шлюбі з 1993 року по 2003 рік. Після розірвання шлюбу і по даний час вони з колишнім чоловіком проживали в одному будинку, хоча вона є власником даного будинку і колишній чоловік у ньому не зареєстрований. [PERSON] не бажав виселитися і повернутись проживати за місцем реєстрації в с. Яворів, Косівського району. Все їх спільне життя за період перебування у шлюбі та після його розірвання, колишній чоловік зловживав спиртними напоями і неодноразово застосовував до неї домашнє насильство, як психологічне, так і фізичне. Проживаючи у її будинку він не займався його ремонтом і не здійснював оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, неодноразово викрадав з дому цінні речі, гроші та документи. В зв?язку із цим вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства та потребує захисту шляхом встановлення обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] . Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з?явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять задоволити. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з?явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, що відповідає вимогам ч.1 ст. 350-5 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII (далі - Закон). Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону (визначення термінів) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 24 Закону передбачено спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, до яких належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В свою чергу, положеннями ст.26 Закону визначено такий спеціальний захід, як обмежувальний припис стосовно кривдника. Зокрема, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно вимог ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Як було встановлено судом, заявниця [PERSON] до 19.03.2003 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 19.03.2003 року актовий запис №59 (а.с.11), та підтверджує її право на звернення до суду з такою заявою, так як на неї поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. На даний час, заявниця проживає за адресою [ADDRESS] і і в її склад сім?ї входять доньки [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою про склад сім?ї виданою старостою Вербовецького старостинського округу (а.с.10). Як видно із повідомлення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 07.02.2022 року за №871/108/53/01-2022, заявниця протягом 2016-2022 року неодноразово зверталася до органів поліції з заявами щодо неправомірних дій відносно неї її колишнього чоловіка [PERSON] , в тому числі, щодо скандалів та застосування ним фізичного насильства відносно неї, спричинення тілесних ушкоджень, викрадення ним документів на житловий будинок, тощо (а.с.9). Оскільки рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, суд вважає доведеним факт вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру стосовно заявниці її колишнім чоловіком [PERSON] , та приходить до висновку про обґрунтованість заяви і необхідність видачі обмежувального припису відносно останнього із встановленням кількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст.350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі наведеного, ст.ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»та

Outcome: approved