Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 жовтня 2021 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на спадкове майно, просить суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №1886/Б, а саме 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , який укладено 29.09.1998 року у Представництві Одеської товарної біржі в місті Білгород-Дністровський між [PERSON] та [PERSON] та який був зареєстрований Білгород-Дністровським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 13.10.1998 року за реєстровим номером 78, інвентаризаційна справа №203-71 - дійсним. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вказує, що своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову на спадкування належного її чоловіку майна , саме 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] з підстав того, що договір купівлі-продажу, за яким набуто частину нерухомого майна, що був укладений на Одеській товарній біржі не був сторонами посвідчений нотаріально, тож не відповідає нормам чинного законодавства. З вказаних вище підстав, посилаючись на неможливості оформити право власності на спадкове майно та розпоряджатися ним, вона і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 02 листопада 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 26 січня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява, суд ухвалою від 16 лютого 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 29.09.1998 року між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 21/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну частину будинку є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1886/Б від 29.09.1998 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану частину житлового будинку, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності 13.10.1998 року в реєстровій книзі № 203-71за реєстровим № 78, що підтверджується відміткою у самому договорі. Крім того, 13.10.1998 року [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на спірну частку житлового будинку. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передала відповідачу обумовлену п. 5 договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідач надала позивачу документи на будинок та звільнила його. Разом з тим, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, наявної в матеріалах справи. Позивач є дружиною померлого [INFO] [PERSON] /свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] /. Маючи намір прийняти спадщину після смерті чоловіка, позивач звернулась до державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В., проте листом № 1801/02-14 від 05.10.2021 року завідувача Білгород-Дністровської МДНК Саданова О.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 21/100 часток житлового будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що у спадкодавця право власності на вищевказану частку житлового будинку зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 29.09.1998 року № 1886/Б, укладеного Одеською товарною біржею, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Нормативне обґрунтування Правовідносини між сторонами регулюються ЦК України в редакції 1963 року та Законом України "Про товарну біржу". Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами правочину була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 1886/Б від 29.09.1998 року дійсним, прийнявши до уваги і те, що нотаріально посвідчити договір наразі не надається можливим, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved