Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі народила дитину, на утримання якої на підставі рішення суду з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., по сплаті яких відповідач має заборгованість в сумі 4 646,50 грн. Позивачка зазначає, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилося, оскільки вона утримує дитину з інвалідністю й так як дитина росте, то її потреби на даний час також зросли. Вона офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, фактично 1000,00 грн. аліментів на утримання дитини є настільки мізерними, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які змушена нести на утримання дитини щомісячно. З підстав наведеного, посилаючись на положення статей 180,\~195\~Сімейного кодексу\~України позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з інвалідністю в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду\~від 19\~січня 2022\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~визначено проводити\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. 08 лютого 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на необґрунтованість заявлених позивачкою вимог просив відмовити у їх задоволенні. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву з наведених у ній підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи щодо погіршення матеріального стану позивачки у зв?язку із збільшенням потреб дитини з віком, погодився сплачувати на утримання їх спільної дитини аліменти в розмірі 1500,00 грн., оскільки саме таку суму він має змогу сплачувати щомісячно. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12\~ЦПК України). За змістом частин першої та шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 77 та частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем не заперечувалося, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. На утримання дитини на підставі рішення суду з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., по сплаті яких відповідач має заборгованість в сумі 4646,50 грн. З матеріалів справи також вбачається, що малолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю, самостійно не може сидіти, верхні і нижні кінцівки в гіпертонусі. Відповідно до статті 141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180, частиною третьою статті 181\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, вік та стан здоров?я відповідача, який є працездатним, вік дитини, відносно якої встановлено обов`язок відповідача щодо сплати аліментів, стан її здоров?я, збільшення потреб дитини з віком, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обов`язок по утриманню дитини в рівній мірі покладається на обох батьків, суд, з метою захисту інтересів дитини та забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, вважає можливим змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів визначивши його в сумі 1800,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Пропорційно розміру задоволених позовних вимог із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 597,84 грн. (задоволена частина позову 1800 х 100 : 3000 (ціна позову) = 60 %). Розрахунок: судовий збір 996,40 х 60 % = 597,84.

Outcome: partial