Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про припинення стягнення аліментів, у якому просила з 16.11.2021 р. припинити стягнення аліментів з [PERSON] у користь [PERSON] на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, присуджених рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2018 р., у рамках виконавчого провадження № 55920697 з виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 352/2151/17 від 08.02.2018 р. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2018 р. з позивача стягнуто аліменти у користь відповідачки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину на двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.11.2017 р. до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного судового рішення Тисменицький районний суд 08.02.2018 р. видав виконавчий лист, який відповідачкою звернуто до виконання у ВДВС за місцем проживання позивача. Постановою державного виконавця Самбірського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 03.03.2018 р. відкрито виконавче провадження № 55920697 з виконання вказаного виконавчого листа. Позивач належно сплачує аліменти. Однак, на даний час змінились обставини, що були підставою для стягнення аліментів, зокрема, старша дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком у житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 2800 від 16.11.2021 р. та відповідним актом обстеження факту проживання. Дочка з 01.09.2021 р. навчається у дев'ятому класі Нагірненського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. Таким чином, старша дочка сторін проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні. При цьому з позивача у рамках виконавчого провадження № 55920697 продовжується стягнення аліментів на цю дитину, які отримує відповідачка, з якою дитина не проживає і яка не несе жодних витрат на дитину. Представник позивача - адвокат Бобак О.Б. у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримала і просила його задоволити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2018 р. з позивача стягнуто аліменти у користь відповідачки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину на двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.11.2017 р. до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-7). На виконання вказаного судового рішення Тисменицький районний суд 08.02.2018 р. видав виконавчий лист, який відповідачкою-стягувачкою звернуто до виконання у ВДВС за місцем проживання позивача-боржника. Постановою державного виконавця Самбірського МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 03.03.2018 р. відкрито виконавче провадження № 55920697 з виконання вказаного виконавчого листа (а.с.8). На даний час старша дочка сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком у житловому будинку по [ADDRESS] та зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виконкому Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 2800 від 16.11.2021 р. (а.с.10) та актом обстеження факту проживання від 16.11.2021 р. (а.с.9). Згідно довідки Нагірненського закладу загальної середньої освіти І-Ш ступенів Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області № 01-31/152 від 23.11.2021 р. дочка сторін [PERSON] з 01.09.2021 р. навчається у дев'ятому класі вказаного закладу освіти (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що старша дочка сторін проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні. При цьому з позивача у рамках виконавчого провадження № 55920697 продовжується стягнення аліментів на цю дитину, які отримує відповідачка, з якою дитина не проживає і яка не несе жодних витрат на дитину. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. З аналізу положень ст. 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню виключно на дитину, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані кошти на утримання дитини. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів у користь стягувача аліментів. З огляду на те, що законодавчо визначеною підставою для отримання одним з батьків аліментів є фактичне проживання дитини з тим із батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, оскільки в такому випадку той з батьків, з ким проживає дитина, набуває права на отримання аліментів, а у іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.141 СК України принципу рівності прав та обов'язків батьків стосовно своєї дитини. Згідно правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 04.09.2019 р. у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч.4 ст.273 ЦПК України. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов'язок щодо сплати цих платежів. Згідно вимог ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, який підлягає до задоволення. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки слід стягнути на користь позивача 908 грн. сплаченого судового збору (а.с.4). На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 179, 180, 181 ч.3 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved