Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 червня 2018 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області вони зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Протягом останніх місяців стосонки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, склалися різні погляди на життя, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач згідно поданої письмової заяви просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю та просить не стягувати з відповідачки понесені судові витрати. Відповідач також подала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов визнає, згодна на розірвання шлюбу та після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 09 червня 2018 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 31); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 09 червня 2018 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей [NUMBER] від 22 квітня 2021 року та серії [NUMBER] від 22 квітня 2021 року, відповідно (а.с. 7-8). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені за непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з відповідачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України відповідачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved