Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 24.12.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з 28.03.2021 року. Через бажання відповідача припинити шлюбні відносини між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у неї з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач зазначає, що проживає окремо з відповідачем, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила, що примирення між нею та відповідачем є неможливим. Між ними відсутнє взаєморозуміння. За час перебування у шлюбі відповідач їй зраджував. На даний час близько року вони з відповідачем проживають окремо, і збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим. Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що примирення між ним та відповідачкою неможливе. Він перебуває в інших стосунках, і позивачка також. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 24.12.2015 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.08.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Як встановлено згідно пояснень позивача у судовому засіданні внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаємопорозуміння між нею та відповідачем сторони припинили шлюбні відносини, з 28.03.2021 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved