Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини., Ухвалою від 02.12.2021 відкрито провадження у справі, та з урахуванням того, що спадкове майно знаходиться на території Івано-Франківської ОТГ, у зв`язку із чим рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки зазначеної юридичної особи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Івано-Франківську міську раду (вул.Грушевського 21, м. Івано-Франківськ, ідентифікаційний код юридичної особи - 33644700). Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а [INFO] померла мама позивачки [PERSON] . У батьків позивачки не було інших дітей, а єдиним найближчим її родичем був їхній онук (син позивачки) - [PERSON] , який є відповідачем у справі. Ще за життя мама позивачки мала у власності земельну ділянку загальною площею 0,0947 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в масиві Через дорогу в с. Угорники Івано-Франківської міської ради. Звертається увага, що у держаному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 004696 від 09 вересня 1996 року площа земельної ділянки, яка розташована в масиві Через дорогу в с. Угорники Івано-Франківської міської ради, становила 0,101 га, а у Витягу з ДЗК № НВ-0007074222021 від 29.06.2021 року та технічній документації на дану земельну ділянку площа вказана 0,0947 га. Така розбіжність виникла у зв`язку з тим, що під час виготовлення технічної документації на вказану землю застосовувались сучасні методи і засоби вимірювання її площі. Як наслідок площа ділянки зменшилась з 0,101 га до 0.0947 га. На протязі цілого життя і до смерті мами позивачка єдина хто здійснювала догляд за нею, допомагала їй у всіх домашніх справах, вела господарство, готувала їжу і здійснювала прибирання в оселі. Протягом останніх п`яти років свого життя мама позивачки проживала у її будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги і догляду. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 76/118-11/35в від 09.09.2021 року. Позивачка завжди дбала про маму, надавала їй чималу допомогу і завжди була поруч коли вона хворіла. Після смерті мами всі похоронні процедури теж здійснювала позивачка. Після смерті мами пройшло більше п`яти років, і позивачка нещодавно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимощук Н.М. надала відповідь (роз`яснення) №50/01-14 від 27.10.2021 року, якою відмовила позивачці у прийнятті спадщини і роз`яснила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, та при цьому рекомендувала звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки дуже важко переживала смерть мами. Від настання такої жахливої події у неї виникли душевні страждання і погіршився стан здоров`я, а тому вона не мала можливості подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Оговтатись від втрати мами позивачка скоро не змогла, а коли повернулась до звичного життя, то на території України був запроваджений карантин, під час якого вона не мала можливості подати заяву для прийняття спадщини, оскільки за віком і станом здоров`я вона перебуває в групі ризику. За таких обставин, позивачка просить суд зрозуміти її стан після смерті її мами, вважати вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці, після набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 16.02.2022 р. не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від нього 24.12.2021 р. до суду надійшла заява про визнання позову, та про розгляд справи без його участі (а.с.37). Представник третьої особи Маротчак Є. Д. в судовому засіданні висловила позицію про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Вважає, що позивачем не наведено поважних причин такого тривалого пропуску строку для прийняття спадщини. Також звертає увагу, що навіть після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину пройшло більше року, що свідчить про те, що позивачка не вживала заходів для прийняття спадщини. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.ч 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Також, як визначив в постанові від 15.04.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 591/1271/18), необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 004696 від 09 вересня 1996 року, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,0947 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в масиві [INFO] в с. Угорники Івано-Франківської міської ради (а.с.7). Позивачка у справі - [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Позивачка в 2021 році звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Н.М. Тимощук надала відповідь (роз`яснення) №50/01-14 від 27.10.2021 року, якою повідомила позивачку про неможливість вчинення нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, та при цьому рекомендувала звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також в цьому листі зазначено, що згідно з Спадкового реєстру інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , 1924 року, відсутня (витяг № 67029712 від 27.10.2021) (а.с.23-24). Суд зазначає, що пропущений строк для прийняття спадщини становить більше шести років. При цьому слід враховувати, що з часу відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, до часу звернення до суду з даним позовом, пройшло також більше одного року. З урахуванням цього, суд вважає, що позивачкою не наведено причин пропуску для прийняття спадщини, які б можна було вважати поважними. Водночас суд звертає увагу позивачки, що нею визначено у справі відповідачем свого сина, який будучи онуком спадкодавця, відповідно до ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцем другої черги за законом. Натомість позивачка, як дитина спадкодавця є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Слід враховувати, що за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, і кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Таким чином суд також приходить до висновку, що позивачем у справі визначено неналежного відповідача, оскільки відповідач у справі, як спадкоємиць другої черги, за наявності спадкоємця першої черги, вважається таким, що не одержав право на спадкування, тобто не може вважатися таким, що порушив, не визнав або оспорив права позивачки на прийняття спадщини. З урахуванням цього належним відповідачем у справі слід було вважати територіальну громаду за місцем відкриття спадщини, яку позивач помилково не визначив відповідачем. Зазначене вважається окремою підставою для відмови у позові. Прете, з урахуванням фактично встановлених обставин справи, суд звертає увагу позивача на наступні обставини. За змістом ст.ст. 1269, 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, встановлюється спадкоємцям який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Позивачка стверджує, що на час відкриття спадщини проживала постійно із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить також надана нею довідка виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 76/118-11/35в від 09.09.2021 року (а.с.25). Суд зазначає, що за умови підтвердження (встановлення) даного факту, у визначений законодавством спосіб, позивачка може вважатися такою, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, що також виключає необхідність застосування обраного позивачкою в цій справі способу захисту цивільного права. При цьому, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом" (постанова ВС від 10.01.2019 у справі № 484/747/17). Тому позивачці слід враховувати, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, вона може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed