Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 р. позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів задоволено, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором банківського вкладу від 20.07.2012 р. № SAMDN25000727310784 в розмірі 121564,93 грн., за договором банківського вкладу від 22.02.2013 р. № SAMDN25000733290426 в розмірі 300845,73 грн., за договором банківського вкладу від 22.04.2013 р. № SAMDN25000734756454 в розмірі 370040,00 грн., за договором банківського вкладу від 24.04.2013 р. № SAMDN25000734817666 в розмірі 334556,71 грн., заборгованість, яка обліковується на поточному рахунку № [NUMBER] в розмірі 451722,91 грн., а всього 1578730,28 гривень. 07.02.2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18500,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача зазначила, що відсутні підстави для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» витрат правничої допомоги на користь позивача у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, а саме на заявлену позивачем суму у розмірі 18500,00 грн. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як убачається з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір №01/04-20 від 01.04.2020 р. про надання правової допомоги, акт про надання послуг - правової допомоги до Договору №01/04-20 від 01.04.2020 р., меморіальний ордер №@2PL005951 від 03.02.2022 р., меморіальний ордер №15065682SB від 23.02.2021 р., відповідно до яких представником позивача подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та підтвердження здійснення витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень за підготовку та подання заяви про збільшення позовних вимог, а також 2000 гривень за надання по справі пояснень, оскільки такі витрати охоплюються правовою допомогою за подання документів по суті справи, які передбачені додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 01-04-20 від 01.04.2020 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 14500,00 гривень.

Outcome: approved