Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

05 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить - розірвати шлюб зареєстрований 10 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2218, між [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття ; - стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 908 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у поданій позовній заяві покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 грудня 2005 року. Від шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, проживають окремо. Вказала, що примирення між ними неможливе. Шлюб носить лише формальний характер, подальше збереження його є недоцільним. Місце проживання сина [PERSON] , [INFO] . зареєстровано за місцем проживання відповідача, проте за спільною домовленістю подружжя діти проживають разом з нею. Вказала, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, хоча є здоровим, працездатним та має дохід. Оскільки їй важко самій утримувати двох дітей, просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку у розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 травня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк, позивачем було усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками. Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви отримана відповідачем 05 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0311330592716. Крім того 14 вересня 2021 року відповідач ознайомлювався матеріалами справи. Оскільки на день ухвалення рішення відповідач відзиву на позовну заяву не подав, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.12.2005 року. Від шлюбу у подружжя народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Подружні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд прийшов до таких висновків. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання позивача, а малолітній [PERSON] , [INFO] - за місцем проживання відповідача. При цьому обоє дітей за спільною домовленістю подружжя проживають з матір`ю [PERSON] . Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей. Таким чином, оскільки батько дітей - відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі, при цьому він є чоловіком працездатного віку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн на кожного щомісячно, з подальшою індексацією відповідно ч.1 ст.184 СК України, від дня пред`явлення позову - 05 травня 2021 року і до досягнення ними повноліття. Такий розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за вказану позовну вимогу у розмірі 908 грн. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору. Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. . Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved