Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати занею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 29 червня 2021 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесюком П.В. їй, як спадкоємиці [PERSON] , який помер [INFO] , відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що: 1) у дублікаті свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданому Новицькою сільською радою Калуського району 10.11.2000, зазначено, що Ѕ часка житлового будинку належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ст.365 ЦК України слід визначити частки кожного у праві спільної сумісної власності; 2) вона не пред`явила документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] , а також відсутні відомості щодо реєстрації права власності на це майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до довідки № 00445, виданої ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 28.12.2020, Ѕ частка житлового будинку належить членам колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ; 3) не підтверджено родинні відносини [PERSON] та її матері [PERSON] , оскільки відсутні відомості у Державному реєстрі актів цивільного стану. У зв`язку з цим вона змушена звернутись із позовом до суду про визнання права на спадкове майно. [INFO] померла її прабаба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] . Ця спадщина була прийнята її дочкою [PERSON] , так як вони спільно проживали за адресою [ADDRESS] ). Спадкоємиця фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, таким чином прийняла її, оскільки здійснювала догляд за матір`ю до дня її смерті, здійснила її поховання, обробляла город, сплачувала податки проживала у спільному будинку. Ці факти підтверджуються довідками, виданими Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області. Факт того, що [PERSON] була дочкою спадкодавці підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка була прийнята [PERSON] , як спадкоємцем, до введення в дію Цивільного Кодексу України 2004 року, з урахування положень ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» отже, до зазначених правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року, які підлягали застосуванню на час відкриття спадщини. [INFO] померла її баба [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняли, але не оформили своїх спадкових, прав чоловік останньої [PERSON] та син [PERSON] [INFO] помер її дідусь [PERSON] , який проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . За життя він залишив заповіт від 16.02.2009, який посвідчений секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований у реєстрі за №9. Згідно з цим заповітом всі належні майнові права, а також усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, на що за законом він мав право, заповів їй. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином з приводу спадщини діда та захисту права власності вона змушена звернутись до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Інших спадкоємців, які б могли претендували на спадщину, не має. Її батько [PERSON] (відповідач по справі) на спадкове майно чи частку у ньому не претендує, та не має наміру набувати його у власність. Так як право власності на 1/2 домоволодіння не було зареєстровано за спадкодавцем, то вона не має можливості отримати та переоформити дане майно в цілому. Відповідач подав до суду заяву, згідно з якою зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, так як він не має наміру набувати у власність спадкове майно, а тому позов визнає повністю. Позивачка подала заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить його задоволити. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 24.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 26.01.2022 на електрону адресу суду позивачка надіслала заяву, згідно з якою просила призначити справу до розгляду у судовому засіданні (а.с. 42). Ухвалою суду від 26.01.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 03.02.2022 відповідач подав до суду заяву, згідно з якою зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, так як він не має наміру набувати у власність спадкове майно, а тому позов визнає повністю (а.с. 45). 03.02.2022 позивачка подала заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить його задоволити (а.с. 47). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 9 (а.с. 19). Відповідно до довідки за вих. № 514 від 11.05.2021, виданої Новицькою сільською радою, за померлою [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] , значиться Ѕ частина вказаного житлового будинку (а.с. 20). Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). 18.02.1962 [PERSON] одружилася із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 26). За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 25). [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] фактично проживала з дочкою [PERSON] в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за вих. № 514 від 11.05.2021, виданою Новицькою сільською радою (а.с. 48). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 17.05.2018, зазначено що після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що є відповідачем по справі, оформили спадщину після її смерті, а саме: по Ѕ частині земельних ділянок, площею 0,2628 га та площею 0,4054 га (а.с. 49, 50). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 934 (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10.06.1988, членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності належить Ѕ жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с. 33). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою вих. № 2183 від 30.11.2021, виданою Новицькою сільською радою (а.с. 15), на день смерті разом ним проживали та були зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до заповіту від 16.02.2009, який посвідчений секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований у реєстрі за № 9, [PERSON] всі належні майнові права, а також усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, на що за законом мав право, заповів позивачці [PERSON] (а.с. 14). 02.12.2020 позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Лесюк П.В. зі заявою про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 12, 17). 29 червня 2021 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Лесюком Петром Васильовичем позивачці [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , який помер [INFO] , відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11). На спадкове домоволодіння за адресою [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт від 28.12.2020 (а.с. 27-31) та проведена оцінка, згідно з якою вартість спадкового майна на момент проведення інвентаризації 10.11.2021 складає 261216 грн. (а.с. 32). Згідно з довідкою № 00445 від 28.12.2020, виданою Івано-Франківським ОБТІ, випливає, що домоволодіння [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: станом на 10.11. 2000 ( момент здійснення реєстрації права власності), до складу домоволодіння входили: літ.А житловий будинок загальна площа 91,9 кв.м.; літ. Б літня кухня - 16,1 кв.м.; В с погріб - 32,6 кв.м.; літ. Г навіс - 11,3 кв.м.; літ. Д стодола - 27,4 кв.м.; літ. Д1 стайня - 23,2 кв.м.; літ. Е шопа - літ.12,4 кв.м.; Ж убиральня - 1,1 кв.м.; №1 огорожа - 25,4 кв.м.; №2 огорожа - 9,0 кв.м.; № 3 огорожа - 19,9 кв.м.; № 4 криниця - 7мПг; №6 огорожа - 26,2 кв.м.; №7 огорожа - 41,2 кв.м. (а.с. 18). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщину на Ѕ домоволодіння в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] належна їй 1/2 частина спадкового будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном у порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963) успадкувала її донька [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, яка фактично прожила зі спадкодавцем до дня смерті останньої (а.с. 48). [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцями якої були її чоловік [PERSON] та відповідач по справі її син [PERSON] , які прийняли спадщину після її смерті, однак свідоцтво про право на спадщину отримали тільки на земельну ділянку, а на Ѕ житлового будинку в [ADDRESS] свідоцтво їм видане не було. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зважаючи на те, що чоловік померлої - [PERSON] та відповідач по справі - її син [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , однак вони не змогли оформити своїх прав на спадкове домоволодіння, при цьому від спадщини вони не відмовлялася та зверталися до нотаріуса з метою прийняття спадщини, суд вважає, що кожний з них успадкував по ј житлового будинку в [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] на праві особистої власності як голові колгоспного двору належала Ѕ жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ѕ частини житлового будинку в [ADDRESS] (1/2 частина належила йому на праві особистої власності, як голові колгоспного двору + 1/4 частину успадкував після смерті дружини [PERSON] ). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка [PERSON] являється внучкою померлого [PERSON] та спадкоємцем після його смерті за заповітом, оскільки у встановленому законом порядку та строк позивачка звернулася зі заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Як визначено ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, яка у встановлений закон строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та від спадкового майна не відмовлялася, а відповідач не подавав заяв про прийняття спадщини, не оформлювала своїх спадкових прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/4 житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Водночас, щодо визнання права власності на ј житлового будинку за адресою [ADDRESS] , суд зазначає наступне. [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до змісту позовної заяви спадщину після смерті [PERSON] прийняли, але не оформили своїх спадкових прав, її чоловік [PERSON] та її син, що є відповідачем по справі [PERSON] . При цьому з матеріалів справи встановлено, що вказані спадкоємці оформили свої спадкові права на дві земельні ділянки після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 49, 50). Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України с падкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що матеріали справи не містять відмови відповідача від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , а навпаки, у справі наявні докази, які підтверджують, що ним частково було оформлено права на спадкове майно після смерті останньої. А тому за відсутності законних підстав суд не може визнати за позивачкою право власності на ј житлового будинку в [ADDRESS] , оскільки право на вказану частку належить відповідачу та він не відмовився у встановленому законом порядку від вказаної спадщини. При цьому суд відмовляє відповідачу у прийнятті його заяви про визнання позову в 1/4 частині житлового будинку, оскільки це суперечить закону та порушує його спадкові права. На підставі викладеного ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273, 1274, 1296, 297 ЦК України, ст.ст. 120, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 13, 80, 81 ЦПК України,

Outcome: partial