Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Адвокат Тріфонов Євген Олександрович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що з 29.08.2015 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Їх спільне сімейне життя не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, а тому їх спільне господарство не ведеться та шлюбні сімейні відносини між ними припинені з початку 2021 року. [PERSON] разом з донькою проживають окремо. Під час перебування у шлюбі подружжя набуло право власності на транспортні засоби Iveco Daily 40C12, 2003 року випуску, № шасі [NUMBER] ; Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] ; Dacia Logan, 2007 року випуску, № куз. [NUMBER] ; Renault Logan, 2010 року випуску, № куз. [NUMBER] , які було придбано 23.02.2016 року, 11.05.2017 року, 04.07.2018 року та 20.02.2019 року, відповідно. [PERSON] офіційно працює та власно зароблені і раніше накопичені кошти сплачувала за вказані придбані транспортні засоби, які були зареєстровані за [PERSON] . За час подружніх відносин сферою діяльності [PERSON] було надання транспортних послуг, для якої ним використовувалися придбані транспортні засоби. [PERSON] не користувалася вказаними транспортними засобами. На даний час за [PERSON] залишився зареєстрований лише один транспортний засіб Dacia Logan, 2006 року випуску, місцезнаходження якого невідомо, а інші автомобілі були реалізовані. Отже, вказане спірне майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу на рівні частки між ними. Транспортний засіб є неподільною річчю без втрати її цільового призначення, у зв`язку з чим поділ майна подружжя необхідно здійснити шляхом присудження майна одному із подружжя із покладенням обов`язку компенсувати другому із подружжя вартість належної йому частки грошима. Отже, право власності на транспортний засіб Dacia Logan, 2006 року випуску, має бути визнано за [PERSON] , який зобов`язаний компенсувати [PERSON] вартість її 1/2 частки вказаного транспортного засобу та 1/2 частки інших транспортних засобів, ринкова вартість яких згідно даних інтернет ресурсів становить загальну суму 536739 грн. Просив з урахуванням уточненого позову стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] гроші у сумі 268369,50 грн. як компенсацію вартості її 1/2 частки у їх спільному сумісному майні автомобілях Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] ; Iveco Daily 40C12, 2003 року випуску, № шасі [NUMBER] ; Dacia Logan, 2007 року випуску, № куз. [NUMBER] ; Renault Logan, 2010 року випуску, № куз. [NUMBER] ; та судові витрати. Представник відповідача адвокат Толокольніков С.В. в інтересах [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свою позицію обґрунтував тим, що [PERSON] не надавала письмової згоди на відчуження транспортних засобів, проте вказані транспортні засоби було відчужено за її усною згодою в інтересах сім`ї та на її потреби. За гроші, отримані за продаж автомобіля Iveco Daily 40C12, 2003 року випуску, у тому ж місяці було придбано інший автомобіль для потреб сім`ї Chevrolet Lacetti, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Також за гроші, отримані за продаж автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, був придбаний інший автомобіль для потреб сім`ї [PERSON] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Також [PERSON] була передана [PERSON] у присутності свідка [PERSON] значна частина грошових коштів у сумі 1400 доларів США, отриманих за продаж автомобілю Dacia Logan, 2006 року випуску, який у липні 2021 року було продано за 25000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Тріфонов Є.О. в судовому засіданні підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що спірні автомобілі були придбані під час шлюбу і зареєстровані за відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Толокольніков С.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Додатково пояснив, що позивач письмової згоди на відчуження спірного автомобіля не давала, проте була її усна згода. На грошові кошти від продажу автомобіля були придбані інші автомобілі, які в подальшому зареєстровані за позивачем. Вказані гроші позивачу передавались. 26.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.07.2021 року судом постановлено ухвалу про забезпечення позову. 27.10.2021 року судом постановлено ухвалу про відмову представнику відповідача у поновленні строку для подання зустрічної позовної заяви та в прийнятті її до розгляду. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.08.20215 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.01.2017 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії довідки від 01.07.2021 року [PERSON] працює у ТОВ «Долфі-Україна» на посаді менеджера із буту відділу продажів з 01.02.2016 року по теперішній час. Транспортний засіб Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] , зареєстрований 11.05.2017 року за [PERSON] , що підтверджується копією відповіддю Головного сервісного центру МВС від 08.06.2021 року №31/817аз. 06.07.2021 року транспортний засіб Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується відомостями, зазначеними у повідомленні ТСЦ №4442 від 13.07.2021 року №1337. Відповідно до копії повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Луганській області від 12.11.2021 року №31/12/1-2618 за [PERSON] були зареєстровані: - у період часу з 20.02.2019 року по 12.05.2021 року автомобіль марки Renault Logan, 2010 року випуску, № куз. [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; - у період часу з 28.08.2012 року по 02.02.2016 року автомобіль марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, № куз. [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; - у період часу з 04.07.2018 року по 13.02.2020 року автомобіль марки Dacia Logan, 2007 року випуску, № куз. [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; - у період часу з 23.02.2016 року по 17.08.2016 року автомобіль марки Iveco Daily 40C12, 2003 року випуску, № шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Вказані відомості також підтверджуються копією повідомлення Головного сервісного центру МВС від 29.11.2021 №31/1897, згідно з яким також вбачається, що за [PERSON] був зареєстрований у період часу з 11.05.2017 року по 06.07.2021 року транспортний засіб марки Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] . Згідно відомостей з інтернет станом на 29.06.2021 року ринкова вартість транспортних засобів Iveco Daily, 2003 року випуску, становить 156323 грн., Dacia Logan, 2006 року випуску, - 110880 грн., Dacia Logan, 2007 року випуску, - 123224 грн. та Renault Logan, 2010 року випуску, - 146312 грн., що загальному розмірі становить 536739 грн., що підтверджується відповідними роздруківками із інтернет-сайтів. Відповідач [PERSON] не спростував вартість спірних транспортних засобів, зазначену у позовній заяві позивачем [PERSON] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частиною 2 ст. 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова від 21.12.2007 року №11) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Пунктом 23 Постанови від 21.12.2007 року №11 передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Також судом враховується правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.06.2020 року по справі №487/6195/16-ц, згідно з яким з аналізу положень ч. 5 ст. 71 СК України вбачається, що не вимагається обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 Постанови від 21.12.2007 року №11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За таких обставин, враховуючи вказані положення Постанови від 21.12.2007 року №11, Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.10.2018 року по справі №61-9018сво18 дійшов правового висновку, що вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спірні автомобілі Dacia Logan, 2006 року випуску, № куз. [NUMBER] ; Iveco Daily 40C12, 2003 року випуску, № шасі [NUMBER] ; Dacia Logan, 2007 року випуску, № куз. [NUMBER] ; та Renault Logan, 2010 року випуску, № куз. [NUMBER] , були придбані подружжям [PERSON] та [PERSON] в період перебування у шлюбі, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності, а частки подружжя у вказаному майні є рівними. Також не заперечувалась стороною відповідача вартість спірного майна, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірні автомобілі мають загальну ринкову вартість у розмірі 536739 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спірне майно було придбано під час шлюбу подружжя та є його спільним майном, а тому у відповідності до вартості автомобілів, кожному з подружжя належить по 1/2 частки їх вартості у сумі 268369,50 грн. (536739 грн. / 2 = 268369,50 грн.) Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню. Водночас на виконання положень ст. 158 ЦПК України суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля DACIA LOGAN, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , накладеного згідно з ухвалою суду від 07.07.2021 року, оскільки відпала потреба в забезпеченні позову. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3137 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved