Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

30.09.2021 представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , вирішити питання судових витрат. Вимоги вмотивовані тим, що [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач по справі. Коли синові виповнився рік, позивачка переїхала з ним на постійне місце проживання у с. Грунь Охтирського району Сумської області, а відповідач залишився проживати у Харківській області та з того часу припинив будь-яке спілкування із сином, близько 13 років не бачив його. Дитина повністю перебуває на утриманні матері, яка була змушена працевлаштуватись в Чехії, на даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом із дідусем та бабусею у с. Грунь Охтирського району, має всі необхідні речі для проживання та навчання, з біологічним батьком спілкуватися не бажає. Відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні своєї дитини не приймає, станом на серпень 2021 року заборгованість зі сплати аліментів відповідача становить 80233,36 грн., що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 28.10.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін. 13.12.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у його з позивачкою відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, заяв та клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило, правом на подання відзиву не скористався. Представник органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у судовому засіданні 25.01.2022 зазначила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Від служби у справах дітей Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, з позовними вимогами погоджуються. Допитані у судовому засіданні 25.01.2022 свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є братом та батьками позивачки відповідно, підтвердили викладені у позові факти щодо відсутності спілкування відповідача з його сином [PERSON] , 2007 року народження з того часу, як дитині виповнився один рік. Також зазначили, що відповідач з того часу проживає у іншому населеному пункті, на зв`язок ні з дитиною, ні з його матір`ю не виходе, участі у матеріальному забезпеченні також не приймає, аліменти не сплачує, дитина батька не знає, бажання спілкуватися з ним не висловлює. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази дійшов наступного висновку. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження від 27.03.2009 серії [NUMBER] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від Сумської області від 24.03.2014 стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи стягування з 15.01.2014 та аліменти сплачувати матері [PERSON] (а.с. 10). 07.02.2015 [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 07.02.2015 (а.с. 18). 05.08.2016 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2016 (а.с. 19). Встановлено, що [PERSON] з 21.01.2021 офіційно працевлаштована за трудовим договором у м. Копршивніце Чехія та отримує заробітну плату (а.с. 14-17). Згідно довідки, наданої сільським головою Грунської сільської ради від 28.01.2022 №137 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , 2007 року народження. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно вимог ч.ч. 1, 7 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу наведених норм права вбачається, що права батьків і дітей становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, які повинні бути в першу чергу враховані судом, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч. 1 ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що має систематичний та постійних характер, та має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідачка його поведінки, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька, як особи, що становить реальну загрозу для дитини, його здоров`я та психічного розвитку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню його неповнолітнього сина [PERSON] , а також не приймає участі у його матеріальному забезпеченні, на підтвердження чого надала суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до якого станом на 25.08.2021 розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 80233,36 грн (а.с. 12-13). Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дідусем та бабусею, (батьками позивачки), оскільки сама позивачка на даний час працює робітником-механіком у Чехії вахтовим методом. При цьому відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Згідно характеристики з місця навчання неповнолітній [PERSON] , 2007 року народження, навчається у 9 класі Грунської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Героя Радянського Союзу А.М. Діхтяренка Грунської сільської ради Сумської області, виховується у благополучній родині із задовільним матеріальним станом, спокійний, стриманий, доброзичливий, фізично розвинений, здоровий, шкідливих звичок не має, дисциплінований, охайний та безконфліктний (а.с. 20). З висновку органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації від 25.11.2021 № 01-20/6/2480 неповнолітній [PERSON] майже з народження проживає разом з матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Дитина має усе необхідне для розвитку та життя. Батько дитини [PERSON] майже з народження не спілкується з сином, не піклується про його матеріальне забезпечення, не сплачує аліменти на його утримання, має заборгованість по аліментах, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не бажає з нею зустрічатися, не цікавиться його навчанням та здоров`ям. Під час бесіди зі спеціалістами служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . У зв`язку з цим орган опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації вважає позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.50-52). Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив інтерес до свого неповнолітнього сина, оскільки ніколи участі у його вихованні не приймав, життям дитини не цікавився, що не спростовано під час судового розгляду справи. Зокрема, відповідач досить тривалий час, майже з народження дитини, не проявляє батьківської турботи про сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу неповнолітнього [PERSON] , взагалі не спілкується з ним та не має такого бажання, заперечень з приводу позбавлення його батьківських прав не висловлював, що, на думку суду, є проявом свідомої байдужості як до подальшої долі власного сина, так і до вирішення даного питання, при цьому позивачкою надано беззаперечні докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винної поведінки. За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У даному випадку суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та обґрунтовано погоджується з ним, оскільки він містить дані, що об`єктивно характеризують відповідача як особу, що за власним бажанням самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини. У п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду відповідач не бажає змінювати поведінку щодо дитини, натомість позивачка не чинить йому жодних перешкод у спілкуванні із сином. [PERSON] не бере участі у вихованні дитини по причині свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим зв`язок між батьком та сином втрачено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідача у виді позбавлення його батьківських прав є винятково виправданим і необхідним заходом, беручи до уваги встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями діючого законодавства та відповідає якнайкращих інтересам дитини. Суд зазначає, що застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав слугуватиме захистом прав дитини у вирішенні життєвих питань та реалізації прав на гарантований державою соціальний захист. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] у разі зміни його поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно сина, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved