Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної йому моральної шкоди, яка становить 100000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.10.2018 р. за участю відповідача виникло ДТП. Позивач являється потерпілим, який в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 16.03.2020 р. у справі №695/22/20 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Після вказаної події життя позивача перетворилося у безкінечне лікування. Лікувався він і на момент розслідування, і під час розгляду кримінальної справи в суді та лікується й на даний час. Як пояснюють лікарі, лікуватися йому прийдеться не один рік. Під час розслідування кримінального провадження, відповідач надавав потерпілому допомогу, підтримував нормальні відносини та запевняв, що і в подальшому буде допомагати. Але після затвердження судом угоди в кримінальному провадженні, відповідач перестав надавати будь-яку допомогу. Все перелічене та сама дорожньо-транспортна пригода завдала позивачу моральну шкоду, яка полягає в негативних наслідках немайнового характеру, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях. Діями відповідача порушено право власності позивача пошкоджено транспортний засіб мотоцикл марки «Тула». Він не зможе повноцінно ходити в результаті отриманих трав під час ДТП. Також позивач має малолітню доньку, яка є інвалідом дитинства та позивач боїться, що не зможе забезпечити її всім необхідним, маючи ушкодження після ДТП. Завданні моральні страждання даним злочином спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, пожиттєва відірваність від активного соціального життя та роботи, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість. Оцінити рівень моральних страждань важко, але позивач оцінив її в розмірі 100000,00 грн., які просить стягнути на підставі ст.ст 280, 1177 ЦК України. 03.08.2020 р. було відкрито провадження в справі та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.10.2020 р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Бочарова О.М. надійшов відзив на позов, в якому адвокат просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача вважає, що вимоги позивача є необґрунтовані, безпідставні. Відповідача дійсно визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.2 ст.286 КК України. Відповідач після ДТП надавав допомогу позивачу витрати на лікування в сумі 87864,00 грн., рентген знімки - 3200,00 грн., транспортні пересування до лікарні. На момент перебування в лікарні позивача його дружина перебувала разом з ним, відповідач постійно возив в лікарню продукти харчування, які готувала його дружина. Неповнолітні діти позивача протягом 2-х місяців проживали у відповідача та протягом всього часу проживання були забезпечені всім необхідним за кошти відповідача. Крім цього відповідач надав позивачу 4 причепи рубаних дров, здійснив оплату за електричну енергію за 1 місяць. Позивач обґрунтував заподіяну моральну шкоду виключно словами, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність шкоди, її розмір компенсації. Крім того, в матеріалах кримінального провадження є заява позивача про те, що йому матеріальна і моральна шкода відшкодована в повному обсязі. 18.11.2021 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем не заперечується факт відшкодування відповідачем матеріальної шкоди. Позовна заява не містить вимог про відшкодування матеріальних збитків. Життя позивача поділилося на два періоди: до рокової події (до ДТП) та після. Під час розслідування кримінального провадження, коли відповідачу загрожувала реальна міра покарання, останній надавав допомогу позивачу, підтримував нормальні відносини, запевнював, що і в подальшому буде допомагати. Але, щойно судом було затверджено угоду в кримінальному провадженні, відповідач перестав надавати будь-яку допомогу, ухиляється від спілкування. В результаті ДТП порушено права власності позивача -пошкоджено транспортний засіб. Позивач зазнав багато переживань, страждань. Він вже ніколи не зможе повноцінно ходити, змушений витрачати значний час для пересування як громадським так і приватним транспортом. Перебування в постійній нервовій та психологічній напрузі вплинуло на відносини в сім`ї та на роботі. На утриманні перебуває малолітня донька, яка є інвалідом-дитинства та потребує додаткового догляду. Думки про те, що позивач не зможе забезпечити її всім необхідним заганяють його в депресивний стан. Внаслідок отримання травми позивач переніс значний моральний та фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху. Завдані моральні страждання даним злочином спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, відірваність від активного соціального життя та роботи, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість. Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 100000 грн, У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Король О.А. позов підтримали та просили задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому з урахуванням відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Бочаров О.М. у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши доводи учасників справи, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2020 р. (справа №695/22/20) [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох років) 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Вироком встановлено, що 14.10.2019 року близько 19 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 211120» реєстраційний № [NUMBER] , та рухаючись по вул. Шевченка в с. Піщане, Золотоніського району, Черкаської області в порушення вимог п. 2.3 б та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, так він, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду у вигляді мотоциклу марки «Тула» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який стояв в попутній смузі руху без увімкнених світлових пристроїв, не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на мотоцикл марки «Тула», реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП водій мотоцикла «Тула» [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/300 від 13.11.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми правої нижньої кінцівки з відкритим багатоуламковим переломом обох кісток правої гомілки в середній третині, з дефектом частини великогомілкової кістки; рани правої гомілки, - які відносяться в зв`язку з небезпекою для життя до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 211120, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , а саме вимог пунктів 2.3б та 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, згідно з висновком експерта №4/722 від 20.12.2019р., знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч.6 ст.82 ЦПК України.). Судом встановлено, що вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2020 р. (справа №695/22/20) відносно [PERSON] набрав законної сили 16.04.2020 р. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо посилання сторони відповідача у своїх запереченнях (відзиві) на факт надання потерпілому (позивачу по справі) матеріальної допомоги зі сторони винуватця ДТП (відповідача) суд зазначає, що вони є безпідставними. Чинне законодавство передбачає різні види шкоди: матеріальну і моральну. Позивачем не оспорюється, не заперечується факт отримання матеріальної допомоги від відповідача, як компенсації за матеріальну шкоду, отриману в результаті ДТП. Суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданнях з приводу пошкодження належного майна (мотоцикла), а також душевних страждань перенесених в результаті ДТП. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача було завдано значної шкоди здоров`ю позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово проходив стаціонарне лікування, що стверджено випискою з епікрізу №9636, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №165, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №9895, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №7915. Внаслідок ДТП позивач отримав інвалідність, що доводиться довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №134308. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. оцінені ним суб`єктивно, є завищеними, в зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх на суму 10000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та зважаючи на реальність відшкодування даної шкоди. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі позову був звільнений позивач, як інвалід 2-ї групи.

Outcome: partial