Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 листопада 2017 року у Снігурівському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим через несумісність характерів, у зв`язку з чим між ними виникало чимало сварок та конфліктів, що призводило до погіршення відносин та розладу в сім"ї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, останні чотири місяці вони взагалі не підтримують будь-яких стосунків. У добровільному порядку розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка не бажає. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує. Відповідачка також надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнає, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] " та у зв"язку з визнанням позову, просить стягнути 50% судого збору. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 97); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28 листопада 2017 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.6). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім`ї, відсутності спільних інтересів, втрати почуття любові та поваги один до одного. Відповідачка відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, про що свідчить довідка Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м.Одеса) за №23/133-57 від 25.01.2022 (а.с.5). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України відповідачка має право відновити своє дошлюбне прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачка до початку розгляду справи по суті позов визнала, з неї на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн., та з державного бюджету позивачу має бути повернуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved