Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту, належності документу, в якій просять суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право приватної власності від 02 грудня1991 року, за яким заявник є власником квартири за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заяви зазначила, що їй належить на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: [ADDRESS] . Наявність у заявника дубліката свідоцтва про право власності пояснюється тим, що оригінал правовстановлюючого документу нею було втрачено, через що вона звернулася із заявою до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з метою оформлення дубліката. Рішенням виконкому за №470 від 26 серпня 2021 року вирішено оформити на ім`я [PERSON] дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] у житлово-будівельному кооперативі «Рассвет-25», замість втраченого свідоцтва про право приватної власності, виданого 02 грудня 1991 року районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу згідно з рішенням виконкому районної Ради народних депутатів від 05 грудня 1980 року №521. Дублікат підлягає обов`язковій державній реєстрації у реєстрі речових прав, так як відповідні відомості у ньому відсутні. Відомості про реєстрацію збереглись лише у КП ДОР «КБТІ», так як остання реєстраційна дія була до 31.12.2012 року. Звернувшись до державного реєстратора, заявниця отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого, виявлена помилка: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу заявника [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » внаслідок одруження. Таким чином, на момнт видачі свідоцтва про право власності від 02.12.1991 року на ім`я [PERSON] , заявник вже змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку із чим вона звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року провадження у справі відкрито. Заявниця [PERSON] до суду надала заяву та просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, подала до суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право приватної власності 02 грудня 1991 року районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу згідно з рішенням виконкому районної Ради народних депутатів від 05 грудня 1980 року за № 5821(а.с.9). Наявність у заявника дубліката свідоцтва про право власності пояснюється тим, що оригінал правовстановлюючого документу нею було втрачено, через що вона звернулася із заявою до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з метою оформлення дубліката. Рішенням виконкому за №470 від 26 серпня 2021 року (а.с.10). Дублікат підлягає обов`язковій державній реєстрації у реєстрі речових прав, так як відповідні відомості у ньому відсутні. Звернувшись до державного реєстратора виконавчого комітету КМР з метою реєстрації дубліката свідоцтва про право власності, заявниця отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 60302169 від 10.09.2021 року (а.с.12-13). З вищевказаного рішення вбачається та звернута увага заявника на наступну помилку: відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу заявника [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » внаслідок одруження, актовий запис про що було складено 15.03.1985 року. На момент видачі свідоцтва про право власності від 02.12.1991 року на ім`я [PERSON] , заявник вже змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки КП ДОР «КБТІ» право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на ім`я « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.11). Згідно свідоцтва про укладення першого шлюбу серії [NUMBER] від 27.10.1976 року, заявник змінила дівоче прізвище на « [PERSON] », на якому і залишилась після розірвання шлюбу (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про укладання другого шлюбу серії [NUMBER] від 15.03.1985 року, заявник змінила прізвище з « [PERSON] » ( [PERSON] російською мовою) на « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] виданого 23 лютого 1999 року Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище, ім`я та по батькові заявниці українською мовою зазначено як « [PERSON] » (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] , заявниця [PERSON] народилася [INFO] (а.с.6). Допущення помилки в зазначенні не вірного прізвища заявниці в свідоцтві про право приватної власності перешкоджає заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, тому виникла потреба у встановленні факту належності правовстановлюючого документу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право приватної власності від 02 грудня 1992 року. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved