Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

27.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним Договір №102492664 від 08.03.2021р. укладений між мне [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН». Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.03.2021 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №102492664. Вважає даний договір недійсним, так, ТОВ «МІЛОАН» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, ним не було підписано даний договір. Відповідачем не було повідомлено його письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що йому, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Договір №102492664 від 08.03.2021 про надання позики має ознаки кредитного договору, у договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. ТОВ «МІЛОАН не було надано йому розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований йому відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та йому не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Йому було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладання зазначеного договору. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, шо вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Аналогічний висновок вказаний в постанові Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Згідно відзиву від 15.12.2021 року генерального директора ТОВ «МІЛОАН» на позов, останній не погоджується з позовними вимогами [PERSON] , просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним в повному обсязі. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставним. Позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права (яке до того ж не порушено), а саме просить визнати неукладений договір, тобто такий, що не відбувся - недійсним. Посилання позивача на судову практику за 2016 рік, є нерелевантним, оскільки станом на 2016 рік, діяли інші норми законодавства, а також зазначена практика мала інший суб`єктний склад, ніж у даній справі. Посилання позивача на невиконання відповідачем обов`язку по наданню інформації не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зокрема паспортом споживчого кредиту. Також, позивач неодноразово здійснював лонгацію кредиту, а тому його посилання на необізнаність про процентну ставку є явно необґрунтованими. Позивач в своїй позовній заяві плутає поняття нарахованої пені та відсотків за користування грошима. Позивач посилається на норму ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказує, на нібито нечесну підприємницьку практику, однак жодного доказу цьому не надає. В той же час такі твердження позивача спростовуються матеріалами справи. Також відповідач звертає увагу на те, що ТОВ «МІЛОАН» не є належним відповідачем по даній справі, оскільки новим кредитором по відношенню до позивача [PERSON] тепер є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», то належним відповідачем у справі є саме ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746, що знаходиться за адресою: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8), оскільки ТОВ «МІЛОАН» відступило свої всі права за кредитним договором №102492664 від 08.03.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором Факторингу №03Т від 23.06.2021 року та було підписано акт приймання-передачі та виписки від 23.06.2021 року з реєстру боржників від 23.06.2021 року, про що позивач був проінформований додатково. Позивач в судове не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до позовної заяви додано клопотання від 16.09.2021 року про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 08.03.2021р. між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено Договір про споживчий кредит №102492664. 23.06.2021 було укладено договір відступлення прав вимоги №03Т між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», згідно якого ТОВ «МІЛОАН» відступило свої всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Згідно Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 23.06.2021 до Договору відступлення прав вимоги №03Т від 23.06.2021 року, Кредитор ТОВ «МІЛОАН» передав, а новий кредитор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняв Реєстру Боржників від 23.06.2021. Згідно виписки з Реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимог №03Т від 23.06.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» відступив «ДІДЖИ ФІНАНС» свої всі права за кредитним договором №102492664 від 08.03.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . 23.06.2021 року [PERSON] повідомлено смс-повідомленням на мобільний номер [NUMBER] про те, що його кредит № [NUMBER] відступлено новому кредитору. Також, позивачу [PERSON] було надіслано копія відзиву ТОВ «МІЛОАН» від 15.12.2021 року, в якому зазначено про те, що ТОВ «МІЛОАН» не є належним відповідачем по даній справі, оскільки новим кредитором по відношенню до позивача [PERSON] тепер є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», то належним відповідачем у справі є саме ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746, що знаходиться за адресою: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8), оскільки ТОВ «МІЛОАН» відступило свої всі права за кредитним договором №102492664 від 08.03.2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором Факторингу №03Твід 23.06.2021 року та було підписано акт приймання-передачі та виписки від 23.06.2021 року з реєстру боржників від 23.06.2021 року. Листами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2021 за вих. № 946/7081/21/21636/2021 та від 27.01.2022 за вих. №946/7081/21/1460/2022 [PERSON] повідомлено про зміну кредитора ТОВ «МІЛОАН» на кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та відступлення останньому прав за кредитним договором №102492664 від 08.03.2021 року, а також, запропоновано висловити свою думку з приводу подальшого розгляду справи та належного суб`єктного складу сторін. Статтею 51 ЦПК України передбачено можливість здійснення заміни неналежного відповідача, у випадку, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Отже такій дії з боку суду повинно передувати здійснення позивачем обов`язкової дії - подання відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача. Проте, позивач [PERSON] незважаючи на те, що йому було повідомлено належним чином, своїм правом не скористався, не надав суду клопотання щодо заміни відповідача ТОВ «МІЛОАН» на належного відповідача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, на підставі викладеного, та приймаючи до уваги те, що позивач звернувся із позовом до неналежного відповідача та не заявляв клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про захист прав споживачів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed