Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

28 грудня 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Казанківської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що [PERSON] , який є її батьком, за життя в результаті приватизації набув в особисту приватну власність квартиру площею 39,75 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] та є її єдиним власником. [INFO] у віці 70 років [PERSON] помер. Вона як спадкоємець за законом звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але приватним нотаріусом Рожко О.О. їй було відмовлено у його видачі, у зв`язку з тим що нотаріусом отримана інформація, що вказана квартира була змінена з загальної площі 39,75 до 40,1 кв.м. внаслідок демонтування перегородок без порушення несучих конструкцій та зареєстрована бюро технічної інвентаризації на праві сумісної власності за 4 особами, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому виділити частку померлого у спадковому майні неможливо. \~ Посилаючись\~на викладені\~обставини,\~просила ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на майно цілу квартиру площею 40,1 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Казанківського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 30 грудня 2021\~року провадження\~у зазначеній\~справі відкрито\~та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Казанківського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 20 січня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, але надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Відповідач Казанківська селищна рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.1979 року (а.с.57). 25 жовтня 2003 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та набула прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2003 року (а.с.56). [INFO] помер [PERSON] , який народився [INFO] , про що Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис за №221, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2020 року (а.с.8, 38). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Казанківського районної ради від 27 травня 1993 року, квартира [ADDRESS] , загальною площею 39,75 кв.м., яка приватизована на підставі\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», належить [PERSON] . Зазначене свідоцтво видано на підставі розпорядження від 25.05.1993 року (а.с.26). Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 21 травня 2016 року №197-р, відповідно до статей 2, 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», з метою забезпечення виконання статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», [ADDRESS] , було перейменовано в вулицю Юрія Тимошенка (а.с.78). Як слідує з копії заяви [PERSON] від 22.04.1993 року, поданої керівнику органу приватизації Казанківської селищної ради 22.04.1993 року, заявник просив оформити передачу у спільну сумісну власність зазначену спірну квартиру, яку він займає разом з членами його сім`ї на умовах найму, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Також у вказаній заяві зазначено прохання уповноваженим власником визначити його. До заяви він додав довідку про склад сім`ї. В заяві містяться підписи повнолітніх членів сім`ї (а.с.27). Як вбачається з довідки про склад сім`ї наймача квартири [ADDRESS] від 22.04.1993 року, членами сім`ї наймача [PERSON] , які мають право на житло відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є дружина [PERSON] , 1950 року народження, син [PERSON] , 1973 року народження, донька [PERSON] , 1979 року народження (а.с.28). Розпорядженням Органу приватизації Казанківської селищної ради народних депутатів №13 від 25.05.1993 року, заяву [PERSON] на приватизацію квартири [ADDRESS] разом з членами його сім`ї задоволено. Вказаним розпорядженням зобов`язано орган приватизації видати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно заявнику та членам його сім`ї, а також житлові чеки на загальну суму 27125,00 крб. (а.с.29). Відповідно до розрахунку площ квартири (будинку), що приватизуються, [PERSON] та членам його сім`ї було видано житлові чеки з розрахунку 27125,00 крб. на 4 осіб (заявник (спадкодавець) та члени його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) (а.с.30). Згідно довідки Комунального підприємства «Казанківське бюро технічної інвентаризації» від 25.02.2021 року №43, квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виданого на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1993 року, виданого органом приватизації Казанківської селищної ради у відповідності до розпорядження від 25.05.1993 року №13 та зареєстровано Казанківським БТІ 27.05.1993 року в реєстраційну книгу №16 за реєстровим №2891. У вказаній квартирі змінилася загальна площа з 39,75 кв. м. на 40,1 кв. м., внаслідок демонтування перегородок без порушення несучих конструкцій (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами 3, 5 ст.9\~ЖК Української\~РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Закон України «Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ (в редакції, яка діяла на час приватизації квартири), (далі Закон України № 2482-XII) передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду\~це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та однокімнатних будинках, де мешкають два та більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалив, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян. Державний житловий фонд\~це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який находиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (стаття 1 Закону України № 2482-XII). За змістом ч.1\~ст.3 Закону України № 2482-XII (в редакції, яка діяла на час приватизації квартири), приватизація здійснюється, серед іншого, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю. Як слідує з положень\~ст.5 Закону України №2482-XII (в редакції, яка діяла на час приватизації квартири), до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього\~Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з положенням ст.64\~ЖК Української\~РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Як визначено ч.2 ст.8\~Закону України\~№2482-XII (в редакції, яка діяла на час приватизації квартири), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно з п.5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного\~комітету України\~по житлово-комунальному\~господарству від\~15\~вересня 1992\~року №56 (далі Положення), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. За змістом п.п.20, 21 зазначеного Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. Аналіз наведених норм законодавства, які діяли на час набуття права власності на спірну квартиру та досліджені судом матеріали справи, дають підстави дійти висновку, що квартира [ADDRESS] була передана саме у спільну сумісну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї із визначенням уповноваженого власника квартири [PERSON] . Як було встановлено судом, в розпорядженні органу приватизації Казанківської селищної ради народних депутатів №13 від 25.05.1993 року було вказано що спадкодавець [PERSON] та члени його сім`ї прийняли участь у приватизації державного житлового фонду\~(квартири) відповідно до положень\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Однак, відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1993 року, яке було видано на підставі розпорядження органу приватизації №13 від 25.05.1993 року, з урахуванням того, що саме від [PERSON] надійшла заява на приватизацію спірної квартири, що використовувалась останнім та членами її сім`ї, власником спірної квартири було зазначено лише [PERSON] . Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не\~може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З позовних вимог вбачається, що позивач звернулася до суду з метою захисту свого спадкового права, оскільки нотаріусом їй відмовлено в оформленні спадкових прав на частку в зазначеній квартирі. Позовних вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на квартири в порядку приватизації державного житлового фонду позивачем заявлено не було, тому суд розглядає справу лише у межах заявлених позовних вимог. За змістом ст.392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №110/2020, заведеної приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його дочка (позивач) [PERSON] [PERSON] , яка є дружиною померлого спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] подали заяви про відмову від належної їм частки спадщини. Позивачу [PERSON] було відмовлено нотаріусом у оформленні спадкових прав, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за\~законом та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 619/2796/19-ц, належними відповідачами у спорах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК України\~(2004 року), норми якої кореспондуються зі\~статтею 51 ЦПК України\~(в редакції\~Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви до приватного нотаріуса про відмову від належної їм частки спадщини, тому належним відповідачем у вказаній справі є Казанківська селищна рада. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною 1\~ст.357\~ЦК України визначено, що\~частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. З урахуванням встановлених обставин справи та з огляду на ч.1 ст.357\~та ч.1 ст.1226 ЦК України, суд вважає, що частки співвласників житла є рівними, а саме кожному належить по 1/4 частки спірної квартири. Отже, на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , йому фактично належало право власності на 1/4 частку у квартирі [ADDRESS] , а тому саме ця частка увійшла до складу спадщини після смерті останнього та підлягає поділу між спадкоємцями. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на спадкування за\~законом\~після смерті батька на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволенні\~позовних вимог\~до відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~слід відмовити,\~оскільки як\~встановлено судом,\~останні подали\~заяви про\~відмову від\~належної їм\~частки спадщини,\~тому вони не є належними відповідачами у вказаній справі. Частиною 1\~ст.141\~ЦПК України визначено, що\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по даній справі сплачені судові витрати у виді судового збору в сумі 987 грн, що підтверджуються квитанцією №45 від 28.12.2021 року (а.с.1). Частина задоволених позовних вимог складає 25% (1/4 частина квартири) від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача Казанківської селищної ради на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 246 грн 75 коп.

Outcome: partial