Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, вимоги якого було змінено заявою від 16 лютого 2022 року (а.с. 57-59), до [PERSON] про визнання права власності, припинення спільної часткової власності. Свої вимоги мотивує тим, що 14.01.2020 року згідно нотаріально посвідченого договору дарування він набув право власності на Ѕ житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідач не визнає права власності на належну йому частину зазначеного будинку, як на об`єкт, який може бути виділений зі спільної часткової власності та зареєстрований за ним на праві власності у вигляді квартири [ADDRESS]. Відтак просить суд: визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 37,9 кв м, що складається з: веренди 2-1 площею 5,8 кв м, житлової кімнати 2-3 площею 16,6 кв м, кухні 2-2 площею 13,0 кв м, санвузла 2-4 площею 2,5 кв м та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та не стягувати судові витрати зі сторони відповідача. Відповідач та її представник позовні вимоги визнали та щодо їх задоволення не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.01.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 256 (а.с. 6-9) [PERSON] безоплатно передала у власність (подарувала) Ѕ (одну другу) ід. частину(-ни) житлового будинку, а [PERSON] прийняв у власність (у дар) Ѕ (одну другу) ід. частину(-ни) житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196226296 від 14.01.2020 року, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на спільній частковій власності [PERSON] , розмір частки - 1/2 (а.с. 10-11). На підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25.12.2015 року за [PERSON] , як за спадкоємицею за заповітом, після померлого [INFO] батька [PERSON] , визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-16). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`якта нерухомого майна № 64009513 від 21.07.2016 року (а.с. 60-61), [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] 06.06.2020 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] на належну йому частину житлового будинку [ADDRESS] , яка складається з: веранди 2-1 площею 5,8 кв м, житлової кімнати 2-3 площею 16,6 кв м, кухні 2-2 площею 13,0 кв м, санвузла 2-4 площею 2,5 кв м; загальна площа всіх приміщень 37,9 кв м (а.с. 17-20). Відповідно до висновку БТІ № 48 від 07.07.2020 року технічно можливо виділити частки у спірному житловому будинку у вигляді квартири [ADDRESS] без втрати його цільового призначення та без встановлення спільної часткової власності (а.с. 25). Державний реєстратор Котвицька Т. О. своїм рішенням № 61126755 від 25.10.2021 року (а.с. 26-27) зупинила розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 20.10.2021 рокуза реєстраційним номером 48536150, яку подав [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відтак позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого права влсності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтями 316, 317 ЦК України встановлено, що право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази, зважаючи на повне визнання позову відповідачем, а також те, що позивач позовними вимогами не порушує права володіння, користування та розпорядження майном відповідача; частка позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, що розподілені між співвласниками; нежитлові та житлові приміщення ізольовані від приміщень іншого співвласника, мають окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення, відтак, позов підлягає до задоволення. Судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу суд залишає за позивачем згідно його клопотання.

Outcome: approved