Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

04.10.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви зазначає, що звернувшись з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з метою перевірки документів необхідних для призначення пенсії за віком, було з`ясовано, що в трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 31 липня 1979 року російською мовою її прізвище записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». У вкладиші до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненому 22 серпня 2000 року українською мовою, прізвище вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », тобто також було допущено помилку, яку в подальшому було виправлено у спосіб, який не передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок. Оскільки в інший спосіб вона не має можливості виправити зазначені помилки, просить суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 31 липня 1979 року російською мовою на « [PERSON] », [INFO] та вкладиш до трудової книжки серії [NUMBER] , заповнений 22 серпня 2000 року українською мовою на « [PERSON] » [INFO] , з виправленням прізвища українською на « [PERSON] ». В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явилися, направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Заявник вказує, що підтримує свою заяву у повному обсязі, заінтересована особа зазначає, що проти задоволення заяви не заперечує. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне. З представленої копії повторного свідоцтва про народження складеного російською мовою вбачається, що прізвище заявниці - « [PERSON] ». Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 18.07.2001 року, українською мовою прізвище зазначається як « [PERSON] ». Між тим, у трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 31.07.1979 року російською мовою прізвище заявниці вказано через літеру «Ё», як « [PERSON] », а у вкладиші до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненому 22.08.2000 року українською мовою прізвище вказано, як « [PERSON] », що не відповідає написанню прізвища вказаному в паспорті громадянина України - [PERSON] . Окрім того до вказаного документу внесено виправлення у спосіб, не передбачений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок. Вказана обставина перешкоджає заявнику в оформленні пенсії за віком. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5) ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У відповідності до п.6) ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перевіряючи обставини справи та аналізуючи наявні у справі письмові докази, судом встановлено розбіжності у написанні прізвища заявника у паспортному документі та інших правовстановлюючих документах, а саме у трудовій книжці та у вкладиші до трудової книжки, окрім того, виправлення у вкладиші до трудової книжки заявника внесено з грубим порушенням вимог Інструкції N 58 від 29.07.1993 р. «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зокрема, згідно п.2.13 Інструкції, внесення змін до трудової книжки про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи, відбувається на підставі паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові із посиланням на номер і дату цих документів. За змістом п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення права на пенсію, що випливає із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] , трудової книжки та вкладишу до неї. А тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Частиною 7 ст. 294 ЦПК України визначено. що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved