Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.04.2021 № 670024, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., яким звернуто стягнення грошових коштів у сумі 4 333,50 грн; -скасувати виконавчий напис від 01.04.2021 вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. зареєстрований в реєстрі № 67024, яким звернуто стягнення грошових коштів у сумі 4 333,50 грн; - стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. Позов обґрунтований тим, що в 29.09.2021 позивач отримав лист від приватного виконавця виконавчого округу Подолянка І.А. з постановами про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. З вказаних постанов було встановлено, що 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 67024 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 4 333,50 грн за кредитним договором № 31866-А від 10.04.2017. Позивач зазначив, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня виписка з рахунку божника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також вказала, що згідно кредитного договору термін виконання платежу становить 09.05.2017, отже наступний день 10.05.2017 є датою, коли особа могла довідатись про порушення свого права, а тому перебіг позовної давності закінчився 10.05.2018 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач та відповідач повідомленні про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Треті особи до судового засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 10 квітня 2017 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «СС ЛОУН» укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 31866-А, відповідно до якого позивачу було надано кредит в розмірі 1 500,00 грн. Згідно з п.2.1.2 договору, термін платежу 09.05.2017. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис № 67021 від 01.04.2021 про стягнення заборгованості з позивача [PERSON] на користь відповідача за кредитним договором № 31866-А від 10.04.2017 в розмірі 3 133,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1 500 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 598,50 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 1 035,00 грн. Згідно виконавчого напису право вимоги за вказаним договором було передано ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі договору № 28/1220-01 від 28.12.2020 про відступлення права вимоги за кредитними договорами. 15 вересня 2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. відкрито виконавче провадження № 66823968 від 15.09.2021 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року за № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Відповідно до положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено та з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172. Разом із тим, положення постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, які надавали право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, визнано нечинними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14). Крім того, судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 квітня 2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в той час, коли законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору № 31866-А від 10.04.2017, укладеного між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та згідно з пунктом 3.1 Глави 1-6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Позивач отримав кредитні кошти на підставі договору № 31866-А від 10.04.2017 в якому зазначено, що термін платежу 09.05.2017 (Пункт 2.1.2 договору), отже право вимоги у відповідача виникло не пізніше 10.05.2017. Отже, виконавчий напис № 67024 вчинений 01.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. більше ніж через 3 роки після виникнення права вимоги, що свідчить про порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог про скасування вищевказаного виконавчого напису, суд зазначає, що у разі незгоди боржника з вчиненим виконавчим написом нотаріуса, правильним способом захисту є саме визнання його таким, що не підлягає виконанню, а не його скасування. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.03.2021 у справі № 361/1488/19 (провадження № 61-6141ск20). Крім того, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, фактично скасовує його чинність з моменту вчинення, а відтак потреба повторно констатувати його не чинність відсутня. Таким чином, вимога про скасування виконавчого напису є такою, що не підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial