Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

09 грудня 2021 року до Зарічного районного суду м. Суми надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису, вчиненого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за № 1485, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] 14730,00 гривень в рахунок повернення коштів, стягнутих на підставі спірного виконавчого напису. В обґрунтування позову позивач послалася на відсутність законних підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки договорів ні з ТОВ «МІЛОАН», ні з ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не укладала та не отримувала будь-яким чином грошових коштів; виконавчий напис вчинений за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, без наявності документа, що підтверджує безспірність заборгованості, за відсутності інформування позивача про вчинення виконавчого напису та доказів отримання позивачем такого повідомлення. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надати до суду в строк до 01.02.2022 року належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною виконавчий напис №1485 від 19 травня 2021 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича надати до суду в строк до 01.02.2022 року належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №67654023, відкритого з примусового виконання виконавчого напису № 1485 вчиненого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у її відсутності. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належним чином повідомлене про день та час розгляду справи, представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, письмових пояснень щодо суті справи не подавали. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна 19 травня 2021 року вчинила виконавчий напис № 1485, відповідно до якого запропоновано стягнути з боржника, яким є: [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у загальному розмірі 14730,00 гривень. 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенко Ю. О. відкрито виконавче провадження № 67654023 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, яке постановою від 01 грудня 2021 року, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (підпункт 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місцепроживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Тобто, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2019 у справі № 750/1627/18. Як уже зазначалось, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тобто, Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року було дозволено вчиняти виконавчі написи на звичайних кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, а не тільки на нотаріально посвідчених договорах, як це було до того. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі N 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк", про визнання незаконними, нечинними та скасування пунктів постанови. Оскільки Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року є не чинною з моменту її прийняття, тому вчинення виконавчих написів на звичайних кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, станом на 19 травня 2021 року, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису на не посвідченому нотаріально кредитному договорі № 2386822, сторонами якого зазначені позивач та товариство, взагалі не було передбачено законодавством України. Також, вказаний вище висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) - https://reyestr.court.gov.ua/Review/100428590, відповідно до якого нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, наявні правові підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни від 19 травня2021 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1485, таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису за реєстровим номером 1485 від 19 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим до вказаних спірних правовідносин підлягають застосуванню положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Як убачається з розпорядження приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенко Ю. О. № 67654023 затвердженого 01 грудня 2021 року грошові кошти у сумі 16 753 грн., що надійшли 01 грудня 2021 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 1485, виданого 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення грошових коштів з [PERSON] перераховані: 1 473 грн. на користь Савенко Ю. О. ; 14 730 грн. на користь ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»; 69 грн. витрати виконавчого провадження; 481 грн. витрати виконавчого провадження. За таких обставин, вимога позивача про повернення коштів, у розмірі 14 730,00 гривень, як безпідставно набутих на підставі статті 1212 ЦК України, є обгрунтованою, право позивача, за захистом якого вона звернулась до суду, порушено відповідачем і позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved