Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із відповідним позовом, в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом в рівних частках кожному на 1/3 частину земельної ділянки, площею - 0,0697 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті їх матері - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони є спадкоємцями за законом по справі щодо майна померлої [PERSON] , які прийняли спадщину, згідно встановленого чинним законодавством строку. У встановлений законом строк позивачі звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі такого свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів. Попередньо до цього, у 2003 році позивачі та їхня покійна мати розпочали оформлення спадкового майна після смерті [PERSON] (чоловіка померлої, та батька позивачів), але не встигли завершити оформлення у зв`язку із хворобою померлої [PERSON] . На момент отримання постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме 21 березня 2016 року, позивачам роз`яснили, що потрібно звертатись до суду. Але у зв`язку з моральним та матеріальним виснаженням через хворобу матері, було вирішено оформити спадщину згодом. У лютому 2019 році позивачі звертались до адвоката за правовою допомогою щодо оформлення спадщини, та через скрутне матеріальне становище, дане питання було відкладено на потім. Коли позивачами було зібрано всі необхідні документи у державі розпочалась пандемія вірусу Ковід-19, позивачі, побоюючись за власне здоров`я, знову відклали питання оформлення спадщини. У зв`язку із вказаними обставинами просили поновити їм стоки озернення до суду за захистом своїх майнових прав. 30.09.2021 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. 25.10.2021 року недоліки позивачами усунуто. Ухвалою судді від 25.10.2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26.11.2021 року ухвалою суду за клопотанням представниці позивачів, замінено неналежного відповідача Підгірцівський старостинський округ належним відповідачем - Козинської селищною радою Обухівського району Київської області. 17.01.2022 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представниця позивачів у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. В П`ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі знаходиться спадкова справа №1484/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями за законом по справі щодо майна померлої [PERSON] , які прийняли спадщину, згідно встановленого чинним законодавством строку для прийняття, є діти померлої: дочка [PERSON] та син [PERSON] Родинні зв`язки позивачів із померлою [PERSON] підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У встановлені законом строки позивач звернулась до 15-ї київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на 1/3 частину земельної ділянки, площею - 0,0697 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті їх матері - [PERSON] . 21 березня 2016 року, державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Седлецькою Т.А. винесено постанову про відмову гр. [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів. 06 листопада 2000 року, державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємцями майна гр . [PERSON] , померлого [INFO] , є в рівних долях кожний: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , та дочка - [PERSON] . Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Підгірцівської сільської Ради від 25 лютого 1998 року за №1, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,070 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1843. В 2003 році позивачі та покійна [PERSON] розпочали оформлення спадкового майна після смерті [PERSON] . Видано державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сплачено квитанцію за переоформлення державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.2003 року, але не встигли зареєструвати в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю у зв`язку з хворобою померлої [PERSON] . На момент отримання постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме 21 березня 2016 року, позивач роз`яснили, що потрібно звертатись до суду. Проте, через скрутне матеріальне становище через хворобу матері позивачі не мали змоги звернутись до суду захистом своїх прав. Коли позивачами було зібрано всі необхідні документи та кошти для оформлення спадщини в України розпочалась пандемія вірусу COVID-19 і було запроваджено карантинні обмеження. Через що, оформлення спадщини знову прийшлось відкласти. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.20 Глави 10 Наказу Мін`юсту від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації (в тому числі і на квартиру), проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є наявність оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно та наявність державної реєстрації права власності на спадкове майно. За відсутності правовстановлюючого документу або державної реєстрації права власності у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва та оформлення спадкових прав. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державне реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померла за життя не зареєструвала у відповідних органах право власності 1/3 частину земельної ділянки позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права і обґрунтовано звертаються до суду з даним позовом. Отже, зважаючи на вищевикладене, можна вважати, що померла за життя була власницею 1/3 частину земельної ділянки, площею - 0,0697 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з цим дана частка земельної ділянки входить до складу спадщини, а тому за позивачами, як за єдиними спадкоємцями, що прийняли спадщину, має бути визнано право власності на вказану 1/3 частини земельної ділянки в рівних долях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги відповідають наведеним нормам діючого законодавства України, обґрунтовані наявними у справі доказами, в зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved