Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство\~\~комерційний\~банк«ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 27.01.2015 [PERSON] отримала кредит у розмірі 9004,2 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки, визначені Генеральною угодою №б/н від 27.01.2015, позичальницею [PERSON] належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості. [INFO] позичальниця [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 18.05.2015. Станом на\~дату смерті\~ [PERSON] \~заборгованість перед\~банком за\~Генеральною угодою\~б/н\~від 27.01.2015\~становила 7465\~грн 11\~коп,\~з яких: 7465 грн 11 коп - заборгованість за тілом кредиту. Спадкоємицею померлої [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини є [PERSON] [INFO] до спадкоємиці померлої позичальниці [PERSON] позивачем було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за Генеральною угодою №б/н від 27.01.2015, проте, відповідачка не вчинила ніяких дій для погашення вказаного боргу. З урахуванням наведеного просить суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за Генеральною угодою № б/н від 27.01.2015 у розмірі 7465 грн 11 коп та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, попередньо надав суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в одному з попередніх судових засідань, заявлені до неї позовні вимоги не визнала, аргументуючи тим, що у спадщину після смерті матері [PERSON] вона жодного майна не отримувала та на день смерті із нею не проживала, а тому у неї відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора померлої. В останнє судове засідання [PERSON] не з`явилася, до суду від неї надійшла заява із клопотанням про розгляд справи в її відсутності, до якої вона приєднала довідку Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №1566 від 08.12.2021 та просила врахувати її зміст при вирішенні даного спору. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~врахувавши\~заяви учасників\~судового процесу,\~дослідивши\~та\~оцінивши письмові\~докази\~по\~справі \~в\~їх\~сукупності,вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2015 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8), згідно якої банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 9004,21 грн. на строк 36 місяців з 27.01.2015 по 31.01.2018 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві та Умовах і правилах, строки. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2015 [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 18.05.2015 зроблено відповідний актовий запис №13 (а.с. 35). Позивач зазначає, що у порушення умов кредитного договору [PERSON] за життя свої зобов`язання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, яка станом на дату смерті [INFO] складає 7465,11 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 7). За змістом ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що на виконання приписів ч.2 ст. 1281 ЦК України позивачем 11.04.2020 направлялася на адресу Заставнівської державної нотаріальної контори претензія кредитора вих.№SAMDNWFC00014036890 від 02.04.2020 з вимогами про повідомлення банку чи заводилась спадкова справа після померлої боржниці [PERSON] , включення кредиторських вимог в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7465,11 грн, надання інформації стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлої боржниці та надання відомостей про таких осіб (а.с. 36-38). 12.05.2020 на адресу банку надійшов лист державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Бурдейної Г.П. № 116/02-14 від 22.04.2020 щодо претензії кредитора, згідно якого банк повідомлено про те, що на підставі претензії банку заведено спадкову справу №222/2015 відносно померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємці, які прийняли або мають намір прийняти спадщину, до Заставнівської державної нотаріальної контори не звертались (а.с. 39). Як вбачається з реєстру поштових відправлень-рекомендованих листів та платіжного доручення ДД ПАТ «Укрпошта» 31.07.2020 на адресу відповідача [PERSON] банком було направлено лист-претензію №SAMDNWFC00014036890 від 02.04.2020 з вимогою про сплату заборгованості померлої [PERSON] за кредитним договором у розмірі 7465,11 грн (а.с. 40-44). Також, судом було витребувано із Заставнівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 222/2015, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відтак, з матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» і будь-які спадкоємці, в тому числі [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини, видачу свідоцтв про право на спадщину чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с.63-95). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК. Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України. В той же час, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місце реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкоємець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі справа № 192/2761/14 провадження № 61-4724св18. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно частини 3 цієї ж статті якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідачка є спадкоємицею, яка відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки вона не відмовилася від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання. Згідно ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається із змісту наданої позивачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 27.01.2015 місцем проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с. 8). В той же час згідно відповіді на запит щодо офіційного місця реєстрації №245 від 23.03.2021, яка надійшла на адресу суду 23.03.2021, відповідач [PERSON] згідно відомостей, які містяться у виконавчому комітеті Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.01.2000 Ленінським РВ УМВС в Чернівецькій області, штамп про реєстрацію місця проживання [PERSON] в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області проставлявся одноразово 11.07.2016 (а.с.34). Будь-які інші докази, які б вказували на факт проживання [PERSON] з померлою за однією адресою, в матеріалах справи відсутні. Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не здобуто належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували факт спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. За таких умов, відсутні правові підстави вважати [PERSON] такою, що прийняла спадщину у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України. Окрім того, із наданої відповідачкою довідки Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №1566 від 08.12.2021 вбачається, що у її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті власного житлового будинку та земельної ділянки (частки) не було. В свою чергу, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого майна, яке входить до складу спадщини після смерті [PERSON] та могло бути успадковане відповідачкою чи будь-якими іншими спадкоємцями. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері, факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці останньої несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказаний висновок суду також узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року по справі № 306/2000/16-ц (провадження № 61-30819св18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 645/4229/16 (провадження № 61-31221св18). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed