Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення нею навчання. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між її матір`ю [PERSON] і батьком [PERSON] розірвано 09.09.2008року. З 01.092021року позивач навчається на 1 курсі денної форми навчання, Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г.Шевченка. Угоди про добровільну сплату аліментів на період навчання між мною та відповідачем не досягнуто. Відсутність матеріального утримання у зв`язку з досягненням нею повноліття ставить її в скрутне матеріальне становище, так як вона не може працювати в зв`язку з навчанням на денній формі. Тому, позивач змушена звернутися із цією позовною заявою до суду. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2022 відкрито провадження та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що є інвалідом другої групи і постійно витрачає додаткові гроші на підтримку свого здоров`я. Також зазначив, що на його утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків, які проживають разом з ним. Окрім пенсії додаткових доходів не має, через незадовільний стан здоров`я не має змоги працювати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно довідки № 113 від 10 листопада 2021 року [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання, Національного університету «Чернігівській колегіум » імені Т.Г.Шевченка (IV рівень акредитації), період навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, форма навчання-держзамовлення та отримує стипендію у розмірі 1300грн. (а.с. 9,10). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У пункті 20 постанови пленуму ВС України від 15.05.06 № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов`язані із забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у тому числі, пов`язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, проїздом та безпосередньо навчанням. На підставі вище викладеного, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, зокрема, наявність у відповідача 2 групи інвалідності, розумність позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову та про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період її навчання у Національного університету «Чернігівській колегіум» імені Т.Г.Шевченка до закінчення навчання - 30.06.2025 року включно, але не більше як до досягнення позивачем 23 років, починаючи з 29.11.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, стягується з відповідача в дохід держави. Проте, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією довідки серії МСЕ-ЧНВ №211665, а тому відповідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. За таких підстав, судовий збір в сумі 908,00 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial