Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. 1.1. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаною заявою та посилаються на те, що 8 грудня 2021 року вони уклали шлюб. [INFO] в м.Шахтарськ Донецької області у них народився син [PERSON] . Органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Тому [PERSON] та [PERSON] просять суд встановити факт, що [INFO] в м.Шахтарськ Донецької області народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , а батьком [PERSON] . 1.2. [PERSON] та [PERSON] , їх представник [PERSON] не з`явились у судове засідання. Однак представник заявників [PERSON] подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності та у відсутності її довірителів (а.с.2). 1.3. Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. 2. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 2.1. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.2571 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. 2.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 2.3 Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 2.4. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.2571 ЦПК України. 2.5. Згідно з ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 2.6. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначаєть-ся за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. 2.7. Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. 2.8. Відповідно до ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Ім`я дитини, народженою жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровіль-ного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. 2.9. Згідно з ч.2 ст.147 СК України по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. 3. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 3.1. Зі змісту медичного свідоцтва про народження №17 від 7 січня 2022 року (а.с.10) вбачається, що [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області у [PERSON] народилась хлопчик вагою 3650 грамів. Органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина об`єктивно перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 3.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 8 грудня 2021 року (а.с.11), зі змісту якого вбачається, що 8 грудня 2021 року заявники уклали шлюб. Однак вказаний шлюб був зареєстрований у відділі ЗАГС Шахтарського МРУЮ МЮ ДНР. Цей орган не уповноважений реєструвати актові записи про шлюб між громадянами України. Тому шлюб, укладений заявниками, не є легітимним на території України. Вони вважаються такими, що не перебувають у зареєстрованому у встановленому порядку шлюбі. В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що запис про [PERSON] як батька дитини був здійснений на підставі його заяви, поданої до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Тому підстави для визначення походження дитини, народженої у [PERSON] , від [PERSON] в порядку, передбаченому ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 СК України, відсутні. 3.3. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 лютого 2022 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] обрала сину ім`я « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] ». На підставі ч.1 ст.145 СК України прізвищем дитини є « [PERSON] ». 3.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Водночас, підстави для визначення [PERSON] батьком дитини, а також для визначення дитині прізвища « [PERSON] » відсутні. Тому у задоволенні заяви в частині цих вимог належить відмовити.

Outcome: partial