Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

05.08.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до Малиновського районного суду м. Одеси, у якому просила суд: ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір поруки, що укладений 06.02.2006 року за №014/0049/74/45014/01 між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» м. Одеси, у подальшому АТ «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] , [PERSON] , новий кредитор «Оксі Банк». 05.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2020 року відкрито провадження у справі позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», акціонерного товариства «Оксі Банк» про припинення договору поруки за споживчим кредитним договором. 02.12.2020 року представник відповідача АТ «Райффайзен банк Аваль» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року заяву представника відповідача про залучення до участі правонаступника у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», про припинення договору поруки за споживчим кредитним договором, задоволено та залучено ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків акціонерного товариства «Оксі Банк», до участі у цивільній справі № 521/12463/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк» про припинення договору поруки за споживчим кредитним договором. Ухвалою Малиновського районного суд м. Одеси від 07.10.2021 року задоволено самовідвід судді Мирончук Н.В. в розгляді цивільної справи № 521/12463/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про припинення договору поруки за споживчим кредитним договором. 13.10.2021 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, у зв`язку із самовідводом судді Мирончук Н.В., справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 06 лютого 2006 року акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0049/74/45014, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 76000,00 доларів США для придбання житла на первинному ринку. 06 лютого 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено Договір поруки №014/0049/74/45014/01, на підставі якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/0049/74/45014 від 06 лютого 2006 року. У період виконання умов споживчого кредитного договору шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.09.2008 року. Крім того, було поділено спільне майно у відповідності до умов мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Малиновського районного суду м.Одеса від 03.09.2008 року. Згідно умов мирової угоди від 03.09.2008 року, яка затверджена ухвалою суду, позивач [PERSON] отримала, в рахунок її частки спільного майна подружжя, грошові кошти в сумі 397 700 грн., що еквівалентно 82000 доларів США; позивачка відмовилася від будь-яких претензій до майна, у тому числі на квартиру [ADDRESS] , та, також, відмовилася від майнових претензій до будь-яких підприємств та їх майна, засновником яких є [PERSON] . В свою чергу, відповідач [PERSON] , з урахуванням частки спільного майна подружжя, зобов`язався виключити [PERSON] з поручителів по споживчому кредитному договору від 06.02.2006 року за № 014/0049/74/450/14 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно заочного рішення від 21.04.2011 року, у 2009 році [PERSON] порушив прийняті на себе зобов`язання по сплаті грошових коштів на підставі споживчого кредитного договору, а тому разом з поручителем повинні відшкодувати банку заборгованість за кредитом, за відсотками по кредиту, за простроченими відсотками та пеню. Сума заборгованості станом на 06.12.2010 року складала 127 030,94 доларів США або 1\~008 879, 72 грн. та саме ця сума була солідарно стягнута з [PERSON] та [PERSON] . Позивачка стверджує, що той факт,що [PERSON] не виконав умови мирової угоди не виключає того факту,що відбулося переказ боргу саме на нього, а тому перед банком повинен відповідати за належне виконання основного грошового зобов`язання за споживчим кредитним договором лише [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, позивачка звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.10.2021 року суддею Бобуйком І.А. прийнято до свого провадження цивільну справу №521/12463/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про припинення договору поруки за споживчим кредитним договором та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено проведення судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без його особистої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Представник відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» » в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його особистої участі, подав до суду відзив на позовну заяву. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст.\~13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04.11.1959 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 року) визначено, що кожен, чиї права, свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так судом встановлено, 06 лютого 2006 року акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0049/74/45014, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 76000,00 доларів США для придбання житла на первинному ринку. 06 лютого 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено Договір поруки №014/0049/74/45014/01, на підставі якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/0049/74/45014 від 06 лютого 2006 року. 21 квітня 2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси були задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №014/0049/74/45014 від 06.02.2006 року в сумі 127030,94 доларів США. 03.08.2018 року відкрито виконавче провадження №56924419 з виконання виконавчого листа у справі 2-224/11 від 11.08.2011 року про стягнення коштів з позивачки на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 1010609,72 гривні. 22.03.2019 року позивачка подала до суду заяву про перегляд заочного рішення від 21.04.2011 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2019 року дана заява залишена судом без задоволення. 11.06.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням [PERSON] та за договором поруки [PERSON] та надано рекомендації щодо сплати боргу новому кредитору. Також, 11.06.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» було укладено Договір про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, тобто за кредитним договором № 014/0049/74/45014 від 06.02.2006 року укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та за договором поруки № 014/0049/74/45014/01 від 06.02.2006 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути удягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, то рядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, з виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор чає право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до мов договору. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути наданий судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд звертає увагу сторін, що вони повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених ч. 1 ст.215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (ст.ст. 536,638,1056-1 ЦК України). За змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору -.з. власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Як вбачається з Кредитного договору №014/0049/74/45014 від 06.02.2006 року позичальника було повідомлено, про мету кредиту, розмір кредитування, власний внесок, гранично мінімальну відсоткову ставку, строк кредиту, форму кредиту. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Договір поруки підписаний сторонами, а отже кожна із сторін ознайомлена з умовами кредитного договору та договором поруки. Пунктом 4.1 Договору поруки №014/0049/74/45014/01 від 06.02.2006 року «Строк дії угоди», передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Відповідно до п. 1.2 Договору поруки, поручитель підтверджує, що на момент укладання договору поруки вона ознайомлена зі всіма умовами кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згодна виступати поручителем за борговими зобов`язаннями. Будь-яке посилання в тексті цього Договору на положення Кредитного Договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/0049/74/45014 від 06.02.2006 року кредит наданий строком на 120 місяців - до 03 лютого 2016 року. Як вбачається із вищезазначеного [PERSON] на момент підписання договору поруки була ознайомлена з кредитним договором та строком дії договору поруки, який був укладений в забезпечення виконання кредитного договору. Таким чином, дія Договору поруки №014/0049/74/45014/01 року обумовлена дією кредитного договору. За таких обставин, строк дії договору поруки визначений строком дії кредитного договору. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналогічна позиція викладена у Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України висловила в Постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 17 вересня 2014 року справа №6-53цс14. Судом встановлено, що 21 квітня 2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси були задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №014/0049/74/45014 від 06.02.2006 року в сумі 127030,94 доларів США. Дане рішення набрало законної сили 06.05.2011 року та 11.08.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист з виконання заочного рішення від 21.04.2011 року. Згідно п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 із змінами, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Згідно п.4.1 Договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору. Що відтак свідчить про чітке закріплення строку закінчення договору, а відтак припинення поруки як забезпеченого зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає, що позивачем - [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених нею у позовні заяві, а оскільки судове рішення не можу ґрунтуватись на припущеннях, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 \~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Згідно ст.\~273\~ЦПК України,\~рішення суду\~набирає законної\~сили після\~закінчення строку\~подання апеляційної\~скарги всіма\~учасниками справи,\~якщо апеляційну\~скаргу не\~було подано. У\~разі подання\~апеляційної скарги\~рішення,\~якщо його\~не скасовано,\~набирає законної\~сили після\~повернення апеляційної\~скарги,\~відмови у\~відкритті чи\~закриття апеляційного\~провадження або\~прийняття постанови\~суду апеляційної\~інстанції за\~наслідками апеляційного\~перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених\~частиною другою\~статті 4\~цього Кодексу,\~рішення суду,\~що набрало\~законної сили,\~є обов`язковим\~для особи,\~в інтересах\~якої було\~розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них

Outcome: dismissed