Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів, яким просили визнати за ними право власності на гараж та господарську споруду на [ADDRESS] , які в технічному паспорті на житловий будинок від 13.04.2021 позначені під літерами «Ж» та «В». Позов мотивують тим, що вони є співвласниками по Ѕ частини будинку на [ADDRESS] площею 129,8 кв.м. та відповідної частини господарських споруд на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2010, яким одночасно було відмовлено у визнанні права власності на гараж та господарську споруду на [ADDRESS] , які позначені під літерами «Ж» та «В». Такі побудовані у 1980 році, що підтверджується даними технічного паспорту на житловий будинок від 13.04.2021, на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні власників будинку на підставі рішення Шевченківської ради народних депутатів трудящих № 1083 від 24.12.1958. Довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 1/2345 від 13.04.2021 підтверджується, що вказані будівлі не є самочинними згідно з Наказом № 404 МРР та ЖКГ України від 09.08.2012, яким внесені зміни до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, відповідно до п. 3.2 якої не належать до самочинного будівництва будинки, будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992. Єдиний документ, що засвідчує існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Однак рішенням державного реєстратора від 22.03.2021 відмовлено у державній реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, а тому право власності позивачів на такі підлягає захисту у судовому порядку. Позивач [PERSON] та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали із наведених у ньому підстав, позивач [PERSON] у поданій на адресу суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. Представники відповідачів проти позову заперечили з тих підстав, що є чинним рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2010, яким було вже відмовлено у визнанні права власності на гараж та господарську споруду на [ADDRESS] , які позначені під літерами «Ж» та «В». Крім того, доводи позовної заяви, що спірні об`єкти нерухомого майна були побудовані до 05.08.1992 спростовуються наявними у справі копіями технічних паспортів, з яких видно, що вказані об`єкти у відповідній площі та технічних характеристиках з`явилися у період після червня 2002 року. Позовна заява надійшла до суду 19.05.2021. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 25.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 02.09.2021 за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача залучено Львівську міську раду. Ухвалою суду від 11.11.2021 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Всі наявні у справі докази були надані сторонами та їх представниками або витребувані за їх клопотанням судом. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками по Ѕ частини будинку на [ADDRESS] площею 129,8 кв.м. та відповідної частини господарських споруд на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2010. Цим же рішенням суду було відмовлено у визнанні за позивачами права власності на гараж та господарську споруду на [ADDRESS] , які позначені під літерами «Ж» та «В» у технічному паспорті на житловий будинок від 13.04.2021, що є предметом спору у цій справі. Щодо останніх ухвалене судом рішення мотивовано тим, що такі згідно матеріалів інвентаризаційної справи містять відмітку, що вони є самочинним будівництвом, а [PERSON] за свого життя не зверталася в Личаківську районну адміністрацію ЛМР з приводу узаконення таких споруд, й відповідне розпорядження з цього приводу не приймалося. Відтак, в силу вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України позивачі не набувають право власності на гараж і сарай. Через їх самочинний характер рішенням державного реєстратора від 22.03.2021 відмовлено у державній реєстрації права власності як на спірні об`єкти нерухомого майна, так і на будинок на [ADDRESS] в цілому. Законність відмови державного реєстратора у реєстрації права власності на будинок на [ADDRESS] в цілому згідно з рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2010 позивачами в судовому порядку не оспорюється, доказів протилежного суду не представлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наявність інших підстав для звернення до суду з аналогічним позовом позивачі мотивують тим, що спірні будівлі в дійсності були збудовані у 1980 році, що підтверджується даними технічного паспорту на житловий будинок від 13.04.2021, на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні власників будинку на підставі рішення Шевченківської ради народних депутатів трудящих № 1083 від 24.12.1958, й згідно з довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 1/2345 від 13.04.2021 такі об`єкти нерухомого майна не є самочинними. Як на правову підставу для вказаного висновку вказують на положення Наказу № 404 МРР та ЖКГ України від 09.08.2012, яким внесені зміни до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, відповідно до п. 3.2 якої не належать до самочинного будівництва будинки, будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992. Єдиний документ, що засвідчує існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Разом із тим, наявні у справі докази вказують, що спірні об`єкти нерухомого майна: гараж та господарська споруда на [ADDRESS] , які позначені під літерами «Ж» та «В» у технічному паспорті на житловий будинок від 13.04.2021, площею відповідно 20,3 кв.м. та 29,3 кв.м., в дійсності були створені (реконструйовані) в період з червні 2002 року (часу складення технічного паспорту на будинок від 12.06.2002) з іншими технічними характеристиками гаражу та господарських будівель на [ADDRESS] по грудень 2003 року (часу складення технічного паспорту на будинок від 16.12.2003) з технічними характеристиками гаражу «Ж» та сараю «В» на [ADDRESS] , які відповідають заявленим у позові, зокрема площею відповідно 20,3 кв.м. та 29,3 кв.м. Натомість в період з квітня 1988 року по червень 2002 року, що стверджується копіями технічних паспортів від 04.04.1988 та від 12.06.2002, спірні об`єкти нерухомого майна з відповідними технічними характеристиками були відсутні. Так, на зазначених технічних паспортах на місці спірних об`єктів нерухомого майна містяться чотири приміщення: «Б» сарай площею 20,9 кв.м.. «В» сарай площею 14,0 кв.м., «Г» сарай площею 9,7 кв.м., «Ж» гараж площею 14,8 кв.м., які кожне окремо та в сукупності відрізняються за площею та іншими технічними характеристиками від приміщень, які є предметом спору у справі, а тому доводи позовної заяви, що такі збудовані до 05.08.1992, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для відходу від висновків суду, зроблених у рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 23.09.2010, яке набрало законної сили, щодо самочинного характеру відповідного будівництва та відсутності правових підстав для визнання за позивачами права власності на таке майно, є необгрутованими. А тому у задоволення позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed