Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом. Позивач надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Ширяївської селищної ради Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутність, вирішення справи залишає на розгляд суду. Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі відсутності відповідача відповідно до положень ст. 280-289 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого Ширяївською селищною радою Ширяївського району Одеської області від 26.06.1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області від 26.06.1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області №71 від 26.06.1992 року. Право власності на житловий будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Старомаяківської сільської ради Ширяївського району, Одеської області Мирзою М.П. від 21.07.2021 року, номер запису про право власності - 43118737, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267184597 від 23.07.2021 року виданого Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області. Відповідно до довідки Ширяївської селищної ради Одеської області від 13.10.2021 року та відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 11.10.2021 року, у вищевказаному будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] з дня реєстрації 24.10.2003 року за вищезазначеною адресою не проживає в даному житловому приміщенні, про що свідчить акт Ширяївської селищної ради Одеської області від 09.06.2021 року та письмовими поясненнями мешканців смт. Ширяєве, Березівського (колишнього - Ширяївського) району Одеської області: [PERSON] , 1966 року народження, [PERSON] , 1966 року народження, [PERSON] , 1941 року народження. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, будинком не цікавиться, своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідач створює перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право користуватися чужим майном регламентується ст.ст. 401-402 ЦК України, відповідно до яких право на користування чужим майном може бути встановлено на підставі договору, закону, заповіту або рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає право користування житлом членами сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved