Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.09.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 06.06.1996 року позивач працювала в Херсонській дитячій обласній лікарні. У зв`язку з тим, що [PERSON] не мала житла, то влітку 2005 року останній та її малолітньому сину [PERSON] для проживання було надано житлове приміщення [ADDRESS] (гуртожиток № [NUMBER] ), площею 17,2 м.кв., яке належало ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». З моменту надання вказаного приміщення і до цього часу позивач та її син проживають в ньому. В 2006 році [PERSON] вступила в шлюбні відносини з [PERSON] , який в той час проживав в житловому приміщенні № [NUMBER] , розташованому за вказаною адресою. Проживаючи однією сім`єю в приміщенні, яке було надано позивачу, мали спільний бюджет, разом вели домашнє господарство, спільні кошти витрачали на спільні потреби. 04.12.2008 року ордер на вказане житлове приміщення було переоформлено на ім`я [PERSON] у зв`язку з тим, гуртожиток за вказаною адресою був призначений для проживання чоловіків. 17.12.2008 року [PERSON] був зареєстрований у вказаному приміщенні. 18.05.2011 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб. В 2015-2016 роках у вказаному приміщенні разом з позивачем та [PERSON] , проживала мати позивачки [PERSON] , яка була інвалідом і потребувала стороннього догляду. Оскільки за станом здоров`я мати не могла проживати в гуртожитку на четвертому поверсі, то весною 2016 року вони переселилися в належний житловий будинок, розташований в с.Сонячне. Син позивачки залишився проживати в приміщенні №58 за вказаною адресою, оскільки останній навчався в ХНТУ, розташованому за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житлове приміщення № [NUMBER] у гуртожитку розташованому за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями на майно, що залишилося після смерті чоловіка, крім позивача, є ще його мати [PERSON] . Після смерті чоловіка, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, оскільки вважала, що [PERSON] мав її на праві власності. Однак від нотаріуса [PERSON] стало відомо, що земельної ділянки її чоловік не мав, а 17.07.2015 року він отримав свідоцтво про право власності на вказане житлове приміщення, видане Управлінням обліку і використання комунального майна м.Херсона виконавчого комітету Херсонської міської ради на підставі розпорядження №375 від 17.07.2015 року. Позивач вважає, що вказане розпорядження підлягає скасуванню, а свідоцтво про право власності на спірну кімнату на ім`я [PERSON] є незаконним. Позивач з 2005 року і до цього часу постійно проживаю у спірному житловому приміщенні, іншого житла не мала та не має. Останню не було визнано за рішенням суду такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, приватизація [PERSON] вказаної кімнати є незаконною. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за нею право користування житловим приміщенням № [NUMBER] у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати розпорядження Управлінням обліку і використання комунального майна м.Херсона виконавчого комітету Херсонської міської ради №375 від 17.07.2015 року про приватизацію житлового приміщення № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 17.07.2015 року на житлове приміщення № [NUMBER] у гуртожитку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 19.11.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 01.04.2019 року представник Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради Остапенко О.І. надала до клопотання про застосування строків позовної давності, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач стверджує про те, що їй не було відомо про отримання [PERSON] 17.07.2015 року свідоцтва про право власності на вказане житлове приміщення, а стало відомо тільки в 2018 році, коли після смерті чоловіка (20.12.2017 року) позивач стала з`ясовувати наявність спадкового майна. За таких обставин, твердження позивачки про те, що вона не знала та не могла дізнатися про порушення свого права в межах строку позовної давності (з 17.07.2015 до 17.07.2018 року) не відповідає викладеним в позовній заяві обставинам. Пунктом 4 ст.267 ЦК України передбачено, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ухвалою суду від 24.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 21.11.2019 року позивач надала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила поновити їй позовну давність для звернення до суду з позовом про визнання права користування жилим приміщенням, скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. Представник відповідача Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Надав до суду про розгляд справи у їх відсутність, заперечував щодо позовних вимог, просив відмовити позивачу у повному обсязі. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №194, зробленого 21.03.1994 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . 04.12.2008 року ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» видав ордер на житлове приміщення № [NUMBER] , розташоване за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток № [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] . Згідно актового запису про шлюб №11, зроблений 18.05.2011 року Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради Дніпровського району міста Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 18.05.2011 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до матеріалів, що стали підставою для приватизації спірного житлового приміщення встановлено наступне. Відповідно до довідки №701 від 04.08.2014 року, що видана Нововолодимирівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області в тому, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав по [ADDRESS] в період з 28.04.1992 року по 15.01.2004 року та участі в приватизації майна, на території сільської ради не приймав, житловий чек не використовував. 11.11.2014 року між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та [PERSON] укладено договір №646 найму житлового приміщення №58, жилою площею 17,2 кв.м., в гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Дніпровський» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.08.2004 року по 18.04.2007 року. З 18.07.2007 року по 23.04.2008 року був зареєстрований по [ADDRESS] . З 23.04.2008 року по теперішній час зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно довідки, від 07.07.2015 року, наданої КП «Дніпровський», [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , потягом 6-ти місяців за вказаною адресою ніхто не виписувався та не проживав. Згідно довідки Державного ощадного банку України від 17.08.2014 та 18.05.2015 року [PERSON] житловий чек не використав. Згідно листа №21/56 від 11.05.2019 року повідомлено, що відповідно до архівних даних Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, жиле приміщення №58 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] приватизовано на підставі розпорядження начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла від 17.07.2015 №345 на ім`я [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї наймача, що мешкає у житловому приміщенні у гуртожитку та займані ними приміщення №744 від 07.07.2015 року, виданої КП «Дніпровський», [PERSON] мешкає та зареєстрований у житловому приміщені [ADDRESS] з 17.12.2008 року. На підставі розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 17.07.2015 року №345 «Про передачу у приватну власність житлового приміщення [ADDRESS] » прохання найчама [PERSON] щодо приватизації зазначеного житлового приміщення задоволено та передано вказане житлове приміщення у гуртожитку в приватну власність. Уповноваженим власником житлового приміщення № [NUMBER] у гуртожитку загальною площею 17,0 кв.м. визначено [PERSON] . Кількість зареєстрованих у житловому приміщенні 1. Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.07.2015 року, виданого Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42530341 від 19.08.2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житлове приміщення [ADDRESS] (гуртожиток № [NUMBER] ), площею 17 м.кв. Згідно актового запису про смерть №1215, зробленого 21.12.2017 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51154048 від 06.03.2018 року Першою Херсонською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу №128/2018 після смерті [INFO] [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини зверталася мати померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] . З листа АТ «Ощадбанк» від 08.08.2019 року вбачається, що відповідно до довідки від 30.07.2019 року №157, виданої філією Херсонським обласним управлінням АТ «Ощадбанк», [PERSON] за даними архіву не значиться в списках на приватизацію за адресою: [ADDRESS] . Також, в АТ «Ощадбанк» відсутні дані щодо місць проживання (реєстрації) [PERSON] починаючи з 1992 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні Кальницькою Н.В. на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого 17.07.2015 року управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, 13.08.2015 року проведено державну реєстрацію права приватної власності, житлового приміщення №58 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 17 кв.м., житлова площа 17 кв.м. за [PERSON] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 70675766101. Підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні Кальницької Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.08.2015, індексний номер -23790759. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Як вбачається з положень статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Абзацом першим статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Частинами першою та четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму (п.2). Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло (п.5). Відповідно до п.п.18-21 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одно квадратний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім`ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі, до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача, що мешкає у житловому приміщенні у гуртожитку та займані ними приміщення №744 від 07.07.2015 року, у житлового приміщені [ADDRESS] зареєстрований лише [PERSON] , тобто особа, яка звернулася щодо оформлення приватизації та відповідно до розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 17.07.2015 року №345, отримав свідоцтво про право власності на житло. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] , у тому числі на час приватизації спірного житлового приміщення, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1993 року, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06.06.1997 року. Жодних документів, які підтверджували проживання позивача на час здійснення приватизації спірного житлового приміщенні суду не надано. Відповідно до законодавства України основним доказом постійного місця проживання фізичної особи є її реєстрація місця проживання. Відповідно до п.28 Положення відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз в квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації. Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадянського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення будинках державного і громадянського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст.769 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтями 810-811 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту постійного проживання її разом з [PERSON] у спірному житловому приміщенні. Доказів того, що за позивачем зберігалося право користування на спірне житлове приміщення, останнім також надано не було. Щодо визнання права користування жилим приміщенням за позивачем, то суд прийшов переконання, що не встановлено жодних даних про порушення такого права позивача, а тому у такій вимозі необхідно відмовити. Щодо доводів позивача про незаконність розпорядження Управлінням обліку і використання комунального майна м.Херсона виконавчого комітету Херсонської міської ради №375 від 17.07.2015 року про приватизацію житлового приміщення № [NUMBER] , розташованого за адресою: [ADDRESS] та необхідність його скасування, суд прийшов наступного. [PERSON] звернувся до Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради із заявою про приватизацію житлового приміщення в гуртожитку, так як був наймачем. До зазначеної заяви долучив усі необхідні документи, що підтверджують у нього таке право. Законодавством про приватизацію не передбачено повноважень органів приватизації з приводу перевірки достовірності поданих громадянами документів. На підставі поданих документів, в порядок, строк та спосіб, що передбачено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради винесло оскаржуване позивачем розпорядження. Крім того, позивач жодним чином не зазначає які саме дії Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради були вчинені всупереч закону та які саме положення чинного законодавства було порушено під час здійснення приватизації квартири. Таким чином, порушень прав позивача при приватизації спірної квартири судом не встановлено. Щодо доводів позивача про визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло від 17.07.2015 року, на житлове приміщення № [NUMBER] у гуртожитку, розташоване за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] огляду на вищезазначене, свідоцтво про право власності на житло від 17.07.2015 року не можна вважати недійсним, так як таке було видано на підставі розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради №375 від 17.07.2015 року, для визнання незаконним якого в суду немає підстав. Згідно п. 16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до п. 22 даного Положення, на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації замовляє у суб`єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення у гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння, і видає свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Отже, таке свідоцтво будо видано у відповідності до чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, без жодних процедурних чи інших порушень. Відтак вимога щодо визнання його недійсним також не підлягає задоволенню. Щодо доводів позивача про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житлове приміщення №58 у гуртожитку за [PERSON] . Дані вимоги не підлягають задоволенню, так як логічно слідують за попередніми вимогами, у яких суд відмовив. Так, згідно з ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого 17.07.2015 року управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради набув право власності на спірне житлове приміщення, а відтак у встановленому законом порядку здійснив державну реєстрацію свого права власності. Таким чином, позивач у відповідності до ст. ст. 78-81 ЦПК України не подав суду жодних доказів необхідних для скасування рішення про державну реєстрацію права власності, а тому у такій вимозі необхідно відмовити. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини. Щодо заяви представника відповідача Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради Остапенко О.І. про застосування строків позовної давності, то, виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість.

Outcome: dismissed