Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач, через уповноваженого представника, звернулась в суд із даним позовом. У позовній заяві представник зазначив, що з 29 травня 2010 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, в якому народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після фактичного припинення шлюбних відносин діти залишились на проживанні з матір`ю. Відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні не має, часто їздить за кордон, володіє нерухомим майном квартирою, також володіє транспортним засобом, працює стоматологом, проте не бере участі в утриманні власних дітей. З урахуванням необхідності забезпечення нормального рівня життя дітей, економічних реалій, представник просив стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Однак не заперечував проти стягнення аліментів у запропонованому відповідачем розмірі по 2\~500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги частково. Погодився виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2\~500 гривень на кожну дитину, однак заперечив проти доводів позивача щодо його самоусунення від утримання дітей. Вказав що надає позивачу кошти на дітей, оплачує комунальні послуги в квартирі де живуть дружина та діти. Також просив врахувати його стан здоров`я згідно долучених в судовому засіданні медичних документів. Заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із пояснень представника позивача та відповідача встановлено, що сторони разом не проживають. Діти на даний час проживають з матір`ю. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] . Нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровано. [PERSON] також є власником автомобіля марки та моделі «Peugeot Partner» 2009 року випуску, що встановлено із витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 20 грудня 2021 року. Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] за вих. № 1 від 25 січня 2021 року [PERSON] з 22 листопада 2019 року працює на посаді лікаря-стоматолога ортопеда та за внутрішнім сумісництвом на посаді лікаря-стоматолога хірурга. За період з липня 2021 року по грудень 2021 року його дохід у вигляді заробітної плати склав 18\~550 гривень. [PERSON] працює у Івано-Франківському національному медичному університеті на посаді асистента КН. Її дохід за 2021 рік склав 111\~104 грн. 54 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 02/881, виданої 18 лютого 2022 року ректором вказаного навчального закладу. [PERSON] матеріально забезпечує сім`ю, у тому числі оплачує комунальні послуги в якому проживає позивач з дітьми, на підтвердження чого долучив роздруківки квитанцій про оплату комунальних послуг. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років установлено: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує потреби дітей щодо належного утримання, вік батьків, доходи платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів нерухомого майна квартири, рухомого майна автомобіля, відсутність у нього інших утриманців, а також визнання представником позивача запропонованого відповідачем розміру аліментів. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 23 грудня 2021 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 908 гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial