Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ТОВ «Прості займи» в обґрунтування якої вказано, що 31.07.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] , було укладено кредитний договір про надання фінансових послуг № 180727-142001 відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 2100,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 42,00 грн. за кожен день користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 01.07.2021 року за нею рахується заборгованість на загальну суму 50195,36 грн., яка складається з: 2100,00 грн. - сума кредиту; 44142,00 грн. - проценти за користування кредитом; 950,00 грн. - пеня; 916,00 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2087,26 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання фінансових послуг № 180727-142001 від 31.07.2018 року в розмірі 50195,36 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, крім того відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 23.09.2021 року, про що свідчить відмітка працівника пошти в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд вважає, що відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, вирішує справу на підставі наявних в ній доказах та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку. Судом вставлено, що 31.07.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір про надання фінансових послуг № 180727-142001, за яким відповідачу було надано кредит на суму 2100,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 42,00 грн. за кожен день користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01.07.2021 року грошові кошти 29.07.2018 року були перераховані на зазначений картковий рахунок у розмірі 2100,00 грн. Згідно наданого позивачем алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет» після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Враховуючи розрахунок заборгованості за кредитним договором від 31.07.2018 №180727-142001, а також розрахунок збитків від інфляції станом на 01.07.2021 року заборгованість відповідача становить 50195,36 грн., з яких 2100,00 грн. - сума кредиту; 44142,00 грн. - проценти за користування кредитом; 950,00 грн. - пеня; 916,00 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2087,26 грн. - 3 % річних від простроченої суми Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31.07.2018 №180727-142001, встановлено, що 15.08.2018 та 11.09.2018 року було здійснено часткове погашення заборгованості та внесено грошові кошти у розмірі 672,00 грн. та 100,00 грн відповідно. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно дост. 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2100 грн., щодо суми процентів за користування позикою, то позивачем 15.08.2018 року, було сплачено 672, 00 грн., за користування позикою в межах строку кредитування за період з 31.07.2018 по 15.08.2018. Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2100 грн.. є доведеною. Суд враховує, що відповідачем не заперечується факт отримання від позивача позики в сумі 2100 грн. на підставі кредитного договору № 180727-142001 від 31.07.2018 року. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 16.08.2018 по 01.07.2021 року в сумі 44142,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно до статей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Судом встановлено, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору від 31.07.2018 №180727-142001, ТОВ «Прості Займи», як фінансова установа, надала відповідачу позику, яку він зобов`язувався повернути у повному обсязі до 15.08.2018 року. Тому позикодавець ТОВ «Прості Займи» мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15.08.2018 року, так вказану заборгованість відповідач сплатив 15.08.2018 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, де зазначена сума 672,00 грн. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Як вбачається з розрахунку заборгованості, визначена позивачем ТОВ «Прості Займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою в сумі 44142,00 грн. включає період з 16.08.2018 по 01.07.2021, який виходить за межі строку кредитування. Тому вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 31.07.2018 по 01.07.2021, з урахуванням сплаченої відповідачем суми у розмірі 672,00 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих ТОВ «Прості Займи» розрахунку збитків від інфляції та розрахунку 3 відсотків річних, за період з 31.07.2018 року по 01.07.2021 року нараховано збитки від інфляції в сумі 916,10 грн. за весь період прострочення та 3 відсотки річних в сумі 2087,86 грн. від простроченої суми, то у їх стягненні необхідно задовольнити. З розрахунку заборгованості наданого позивачем встановлено, що 11.09.2018 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було сплачено 100, 00 грн., яку суд враховує при визначенні розміру суми пені за весь час прострочення зобов`язання, тому до стягнення підлягає пеня в розмірі 850,00 грн. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору від 31.07.2018 №180727-142001, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 2100,00 грн. - тіло кредиту; 850,00 грн.- пені за порушення зобов`язання; 916,10 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2087,86 грн - 3 % річних від простроченої суми, всього 5953,96 грн., в іншій частині вимог, позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно розміру задоволених вимог, в розмірі 269 грн. 25 коп. (становить 11,86 % від розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial