Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог, викладених у позовній заяві, [PERSON] вказує наступне: [INFO] в місті Одесі помер її [PERSON] , який був також батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі подружжям [PERSON] та [PERSON] було набуто майно: земельну ділянку площею 0,100 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122786400:02:001:2558; житловий будинок загальною площею 173,4 кв.м, житловою площею 97,3 кв.м, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно є спільним майном подружжя, проте право власності оформлено на позивача [PERSON] .. У визначений законом строк [PERSON] , діючи в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О, якою заведено спадкову справу № 4/2021 до майна померлого [PERSON] . Отже, позивачі являються спадкоємцями першої черги та вони прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Проте на звернення до нотаріальної контори за видачею Свідоцтва про право на спадщину, позивачі отримали лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О. № 166/02-14 від 24.11.2021р., яким було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку майна [PERSON] , померлого [INFO] , немає можливості, оскільки нерухоме майно оформлено та державна реєстрація здійснена на ім`я дружини [PERSON] , та відсутні документи, які б посвідчували право власності на земельну ділянку та житловий будинок (їх частку) на ім`я померлого, а також відсутня державна реєстрація на земельну ділянку та житловий будинок (їх частку) на ім`я померлого. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 січня 2022 року позов відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Фонтанської сільської ради Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач [PERSON] надала до суду заяву якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, судове засідання проводити без її участі. Представник відповідача Фонтанської сільська рада Одеської області судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] в місті Одесі помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1412 від 12 листопада 2020 року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 12 листопада 2020 року). Позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 13 листопада 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси. Також померлий [PERSON] був батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08 червня 2010 року. 16 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір купівлі продажу, згідно до якого [PERSON] придбала у власність земельну ділянку площею 0,100 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122786400:02:001:2558. 15 вересня 2020 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 173,4 кв.м., житловою площею 97,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №224452772 від 17.09.2020 року. Згідно наданої до суду копії спадкової справи №4/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] в своїх інтересах, та як законний представник від імені малолітнього [PERSON] . Інших спадкоємців які звернулись у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини немає. Досліджені судом докази узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. За такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно з ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України). Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018р. у справі №61-2446св18). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved