Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів у відшкодування понесених витрат у розмірі 37 715,28 грн. та судового збору (а.с. 77-79). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2018 року між позивачем ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 0138/18-Т/К/10, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Рено, н.з. [NUMBER] . 28.11.2018 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Рено, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Рено Колеос, н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху. У зв`язку з вказаною подією згідно рахунку ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 97 401,78 грн. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Рено Колеос, н.з. [NUMBER] , згідно полісу АМ/17214601, була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», яке виплатило позивачу відшкодування у розмірі 59 686 грн. 50 коп. Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не проводило розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, так як відшкодовує вартість ремонту. З посиланням на ст. ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди 97 401,78 грн. та страховим відшкодуванням 59 686 грн. 00 коп. яку здійснив страхувальник відповідача, що становить ціну позову - 37 715 грн. 28 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 70). Ухвалою суду від 21.10.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та представника третьої особи, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 104-105). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 14.12.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та незаконність. Зазначено, що вимоги заявлено до неналежного відповідача, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність відповідача було належним чином застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно з полісом № АМ/7214601, за яким визначена страхова сума за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн. Розрахована позивачем сума страхового відшкодування 97 401,78 грн. не перевищує передбачений полісом ліміт страхової суми 100 000 грн. Тому з таким позовом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повинно було звертатися безпосередньо до третьої особи по справі ПрАТ «СГ «ТАС», яке є єдиним належним відповідачем, що підтверджується судовою практикою в частині розгляду справ за регресними позовами страхових компаній. Відповідач припускає, що позивачем допущені розбіжності та помилки між підходами позивача та СГ «ТАС» щодо розрахунку належної суми страхового відшкодування, що не покладає відповідальність на відповідача. 24.12.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на доведеність в повній мірі позовних вимог належними доказами наявними у матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 23.05.2018 року між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та страхувальником [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 0138/18-Т/К/10, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням транспортним засобом марки Рено, р.н. [NUMBER] ; страхові ризики включають: викрадення, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитки внаслідок інших подій; страхова сума 230 000 грн.; строк дії договору з 24.05.2018 по 23.05.2019 (далі - договір страхування, а.с. 81-85). Відповідно пункту 27.11 договору страхування, при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 12 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому страхове відшкодування здійснюється на умовах виплати страхового відшкодування «На базі СТО на вибір Страховика». Згідно пункту 27.11.2 договору страхування, «На базі СТО на вибір Страховика» - страхове відшкодування для відновлення пошкодженого транспортного засобу, визначене згідно з п. 27 договору, здійснюється на рахунок СТО, обраної страховиком. 28.11.2018 року близько 19 год. 00 хв. відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом Рено Колеос, н.з. [NUMBER] , в місті Києві по вул. Будівельників, 32 в бік площі Дарницька на регульованому перехресті повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не дав перевагу в русі транспортному засобу Рено, н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним транспортним засобом, чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2018 року у справі № 755/18956/18 відповідача [PERSON] , який порушив пункт 16.6 Правил дорожнього руху, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 95, 95 зв.). Згідно положень частини 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту від 10.12.2018 року № 15652 складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Рено, н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 28.11.2018 року станом на дату оцінки складає 97 278,72 грн. (а.с. 43-46). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля Рено, р.н. [NUMBER] (а.с. 89). На підставі рахунку № УККЗ014495/0000036859 від 06.12.2018 ФОП [PERSON] , розрахунку страхового відшкодування від 13.12.2018 року, страхового акту від 09.01.2019 № 006.01679018-1 за договором страхування № 0138/18-Т/К/10 від 23.05.2018 позивачем ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 97 401,78 грн. для відновлення пошкодженого автомобіля [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 1515220 від 10.01.2019 року (а.с. 90-94). Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля Рено Колеос, н.з. [NUMBER] , згідно полісу АМ/007214601, була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», яке виплатило позивачу відшкодування у розмірі 59 686 грн. 50 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача різницю невідшкодованої шкоди у розмірі 37 715 грн. 28 коп. (97 401,78 грн. - 59 686 грн. 50 коп.). При вирішенні спору суд враховує наступні обставини. Відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди (станом на 28.11.2018 р.) цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу Рено Колеос, номерний знак [NUMBER] , була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», відповідно до Полісу № АМ/7214601обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.05.2018 року зі страховою сумою на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.; строк дії полісу з 25.05.2018 року до 24.05.2019 року (далі - поліс). Відповідно платіжного доручення № 17068 від 01.04.2019 року, страховик відповідача Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» виплатило позивачу ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування за полісом у розмірі 59 686,50 грн. (а.с. 101). За змістом листа ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 19.03.2019 року № Г1400/1788 позивачу було повідомлено, що за результатами розгляду наданих документів стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2018 року за участю автомобіля Рено, н.з. [NUMBER] та автомобіля Рено Колеос, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , буде виплачене страхове відшкодування згідно полісу № АМ 7214601 від 05.05.2018 у розмірі 59 686,50 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Рено, н.з. [NUMBER] , згідно Звіту (вих. № 15652 від 10.12.2018 р.) ТОВ «ЕАК «Довіра» становить 97 278,72 грн., в тому числі: вартість замінених складових - 69 307,19 грн.; вартість робіт - 17 494,50 грн.; вартість матеріалів - 10 477,03 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно п. 7.39 (б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, становить 0,5424, що дорівнює 37 592,22 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 97 278,72 грн. - 37 592,22 грн. = 59 686,50 грн.(а.с. 99). На адресу відповідача позивач надсилав претензію від 05.04.2019 за вих. № 050419-43523/К про виплату ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» коштів у розмірі 37 715,28 грн., яка [PERSON] виконана не була (а.с. 100). Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що розрахована позивачем сума страхового відшкодування 97 401,78 грн. не перевищує передбачений полісом ліміт страхової суми 100 000 грн., тому заявлена до стягнення сума 37 715,28 грн., що є ціною позову, має відшкодовуватися третьою особою у справі - страховиком за полісом ПрАТ «Страхова група «ТАС». Однак, такі доводи відповідача суд до уваги прийняти не може, виходячи з наступного. Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ст. 5 Закону України «Про страхування»). За нормою ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, серед іншого, страхування наземного транспорту (крім залізничного). Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як зазначено вище, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 97 401,78 грн. на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 0138/18-Т/К/10 від 23.05.2018 року, яким обумовлено таку виплату у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Рено, р.н. [NUMBER] , згідно визначеного кошторисом збитків. Відповідно пункту 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року N 142/5/2092 зі змінами, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Експлуатаційний знос - утрата елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища. Фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Згідно пункту 2.4. вищевказаної Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). На підтвердження позовних вимог позивачем надано рахунок № УККЗ014495/0000036859 від 06.12.2018 ФОП [PERSON] з переліком запасних частин та видів ремонтних робіт для відновлення застрахованого транспортного засобу на загальну суму 99 701,78 грн. (а.с. 93-94), виходячи з якої проводився розрахунок страхового відшкодування, з урахуванням франшизи за договором страхування у розмірі 2 300 грн. (а.с. 90). Відповідно страхового акту, сума страхового відшкодування нарахована та виплачена у розмірі 97 401,78 грн.(а.с. 92). Страховик відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодувало позивачу кошти у розмірі 59 686,50 грн., виходячи зі Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту № 15652 від 10.12.2018 складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», яким визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля Рено, н.з. [NUMBER] , у розмірі 97 278,72 грн., що включає: вартість робіт - 17 494,50 грн.; вартість матеріалів - 10 477,03 грн.; вартість складових, що підлягають заміні - 69 307,19 грн. Разом з тим, за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу саме з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У зв`язку з цим, ПрАТ «СГ «ТАС» не сплатило позивачу вартість зносу замінених складових деталей пошкодженого автомобіля у розмірі 37 592,22 грн., що був розрахований із вартості відновлювального ремонту за Звітом оцінки на суму 97 278,72 грн. (а.с. 99). При цьому позивач просить стягнути з відповідача невідшкодовану суму 37 715,28 грн., виходячи з розміру виплаченого страхового відшкодування на відновлення автомобіля в сумі 97 401,78 грн. Однак, при цьому суду стороною позивача не надано будь яких доказів та розрахунків на доведення фактичного розміру вартості зносу замінених складових деталей під час проведеного ремонту транспортного засобу, що є предметом спору, для з`ясування розмежування відповідальності щодо страховика та страхувальника за такими вимогами, що підтверджувало б правомірність позовних вимог у заявленому розмірі. За викладених обставин суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір коефіцієнта зносу складових з урахуванням переліку замінених запасних частин і їх вартості відповідно наданого рахунку за яким проводився ремонт пошкодженого забезпеченого транспортного засобу. Відповідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з урахуванням наведених норм чинного законодавства та наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у розмірі 37 592,22 грн., які не були виплачені позивачу страховиком відповідача у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо їх відшкодування. Тому такі кошти стягуються з винної особи, оскільки у страховика не виник обов`язок відшкодування вартості зносу пошкоджених в дорожньо-транспортній пригоді деталей транспортного засобу. При вирішенні спору суд також враховує правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 364/959/16-ц (провадження № 61-26577св18) відповідно яких - правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 2 270 грн. (а.с. 4).

Outcome: partial