Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

У грудні 2021 АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просило стягнути на свою користь три проценти річних від простроченої суми в сумі 1186,71 доларів США. Свої позовні вимоги відповідач мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2018 по справі №127/27180/17 позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, та стягнуто заборгованість за кредитним договором № 15/04/1105-К-07 від 05.10.2007 року в розмірі 13185,69 доларів США. Виконавчий лист перебуває на виконаннв у приватного виконавця Турського О.В., р про те рішення суду залишається повністю не виконаним. Кошти погашення боргу на рахунок позивача не надійшли. Тому позива просить стгнути суми, передбачені ст. 625 ЦПК України за весь час прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою суду від 23.12.2021 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не заявлялось, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, 05.10.2007 ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] уклали кредитний договір № 15/04/1105-К-07 (а.с.11-12). 19.09.2014 року [PERSON] уклала шлюб та відповідно змінила прізвище на [PERSON] (а.с.18). Відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 08.09.2017 року становила 13185,69 доларів США, це стало причиною звернення до суду у 2017 році. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2018 по справі №127/27180/17 позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, та стягнуто заборгованість за кредитним договором № 15/04/1105-К-07 від 05.10.2007 року в розмірі 13185,69 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту за період з 10.01.2015 року по 08.09.2017 року в сумі 637,20 доларів США; з несплачених процентів в сумі 1 822,85 доларів США; з дострокового стягнення частини кредиту у сумі 10 725,64 доларів США за період з листопада 2026 року по 04.10.2037 року, а також 16 659,35 грн. пені, також судовий збір в сумі 2780,32 грн. (а.с.8-10). 07.06.2018 позивачу Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення вищевказаної заборгованості (а.с. 19). На разі, за інформацією приватного виконавця Турського О.В. за боржником [PERSON] рахується заборгованість за виконавчим документом у сумі 382978,43 грн (а.с.20-21). Відповідно до довідки виданої [PERSON] 09.12.2021 №44418 станом на 09.12.2021 сума заборгованості за рішенням суду, на підставі якого видавався виконавчий документ не змінилася (а.с.22). Згідно розрахунку станом на 20.09.2021 сума трьох процентів річних від боргу ну суму 13185,69 дол. США становить 1186,71 дол. США ( розрахунок на 7 а.с.). Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України, таких висновків дійшла Велика Палата Внерховного суду у постанові від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Суд дослідивши докази дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи суми заборгованостей, відсутність добровільної сплати її відповідачем, наданий розрахунок та норми закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 908 грн в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved