Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даним позовом до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивачки [PERSON] заборгованості в сумі 19330грн. за кредитним договором №5611914 від 22.07.2019р., укладеного з ТзОВ «Міолан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги №40-МЛ від 22.10.2019р. є ТзОВ "Фінансова компанія" "Кредит-капітал". Вказаний виконавчий напис звернуто стягувачем до примусового виконання. На підставі заяви стягувача приватним виконавцем Білецьким І.М. розпочато виконавче провадження №647696687. Позивакч вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса незаконним та таким, що порушує права позивача, що проявляється у позасудовому стягненні суми заборгованості, яка не є безспірною та включає в себе безпідставне нарахування стягувачем комісії, а також пені та штрафів, позовна давність щодо стягнення яких минула. Крім цього, виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням ст. 12, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат». Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №810 вчинений 05.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 19330грн., а також стягнути із відповідача судові витрати у виді витрат на професійну правову допомогу в сумі 12800грн. У відзиві на позову заяву представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повністю заперечив факти викладені позивачем, зокрема вказав на те, що позивач повідомлявся про наявність заборгованості шляхом скерування письмової претензії, вказав на виконання своїх зобов`язань кредитором за договором, а також вказав на не співмірність заявленої позивачем суми відшкодування витрат на правничу допомогу, яка не відповідає складності справи. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також розгляд справи проводити без участі представника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Представник позивача - адвокат Бургарт Т.І. в судове засідання не прибула, надала заяву у якій просила розгляд справи проводити у її та позивача відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не прибув, у наданому суду відзиві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Треті особи приватний нотаріус Баршацький І.В. та приватний виконавець Білецький І.М. в судове засідання не прибули та не повідомили суд про причину неявки. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 05.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис №810 про звернення стягнення з позивачки [PERSON] заборгованості в сумі 19330грн. за кредитним договором №5611914 від 22.07.2019р., укладеного з ТзОВ «Міолан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги №40-МЛ від 22.10.2019р. є ТзОВ "Фінансова компанія" "Кредит-капітал". На підставі заяви стягувача приватним виконавцем Білецьким І.М. 11.03.2021р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №647696687 щодо стягнення з боржника [PERSON] в користь ТзОВ "Фінансова компанія" "Кредит-капітал" боргу за кредитним договором в сумі 19330грн. Із змісту позовної заяви встановлено, що заборгованість за спірним виконавчим написом виникла внаслідок укладення кредитного договору. Позивач не погоджується із представленою їй заборгованістю за кредитним договором. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на вищевказане, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не погоджується із нарахованою їй заборгованістю. Також суду не надано доказів того, що при здійсненні виконавчого напису нотаріусом було проведено перевірку та встановлено факт безспірності боргу. Крім цього, відповідачем та третьою особою - приватним нотаріусом не було представлено суду докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення боржника про наявність заборгованості. Також, у суду відсутні відомості, які б свідчили про відсутність спору щодо заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо вирішення питання про стягнення із відповідача у користь позивача витрат на професійну правову допомогу в сумі 12800грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). За змістом ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом необхідним на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial