Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2022 позовні вимоги адвоката Терещука Ю.О. в інтересах позивача [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором та застосування наслідків припинення задоволено частково: визнано припиненими зобов`язання за Іпотечним договором від 25.02.2011, скасовано заборону відчуження на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано відповідача повернути свідоцтво про право власності, технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що знаходяться за вищевказаною адресою. В задоволенні решти вимог відмовлено. В порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України, від представника позивача до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, оскільки у прохальній частині позовної заяви заявлено зокрема про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, зокрема на правничу допомогу адвоката. В межах визначеного законом строку, представником позивача подано до суду документи на підтвердження понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з наданням останньому професійної правничої допомоги. В порядку, передбаченому ч.3 ст.270 ЦПК України, учасники справи в судове засідання не викликались. За таких обставин розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представником позивача при зверненні до суду із позовом первинно було заявлено про вирішення питання про розподіл судових витрат позивача, документальне підтвердження яких буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду. До позову приєднано оригінал договору про надання правової допомоги від 19.04.2021, укладений між адвокатом Терещуком Ю.О. та [PERSON] (а.с.49-50) та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 19.07.2021 (а.с.51), відповідно до якого ставка адвокатського гонорару за одну годину роботи становить 950 грн., а орієнтовна вартість судових витрат згідно розрахунку становитиме 25\~908 грн., з яких 908 грн. судовий збір за звернення до суду з позовом, сплачений [PERSON] 21.07.2021 згідно квитанції №50047717 (а.с.1). 28.01.2022 від адвоката Терещука Ю.О. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі, відповідно до змісту якого останній просив стягнути з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, та витрати на правничу допомогу у розмірі 24\~700 грн. (а.с.107-108). Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову,\~значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що\~ЦПК\~передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). Згідно з п.п. 3-6\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат,\~лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим\~(п. 268). Згідно з п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.\~При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.\~Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час\~(стаття 30 Закону № 5076-VI). Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження судових витрат позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 19.04.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2022, квитанція до прибуткового касового ордера №02 від 25.01.2022. Згідно п.7.2 Договору про надання правової допомоги від 19.04.2021, гонорар сплачується шляхом безготівкового перерахування на рахунок або готівкою. Днем оплати є дата зарахування коштів на рахунок адвоката (оплати або перерахунку), дата виписки прибуткової квитанції (оплата готівкою) або посилання на оплату у акті приймання-передачі, що підписаний сторонами (а.с.109-110). Відповідно до копії Акту приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2022, підписуючи даний акт клієнт підтвердив, що ним здійснено повний розрахунок за надані послуги у готівковій формі( а.с.111). \~ \~ \~ \~25.01.2022 [PERSON] сплатив у готівковій формі адвокату Терещуку Ю.О. 24\~700 грн. гонорару за послуги, надані згідно акту-приймання передачі від 25.01.2022, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №02 від 25.01.2022. Від представника відповідача [PERSON] до суду разом із відзивом надійшли заперечення щодо суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, однак такі заперечення не доводять неспівмірності заявлених представником позивача витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на її виконання. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні належні та достатні обгрунтування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, а тому такі витрати позивача у розмірі 24\~700 грн. та судового збору у розмірі 908 грн. підлягають відшкодуванню у повному розмірі.

Outcome: approved