Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 28824,53 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 26 жовтня 2020 року між відповідачем та третьою особою укладено договір страхування транспортного засобу. 21 березня 2021 року під час керування автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , влетіло каміння та пошкодило лобове (вітрове) скло та вітрову плівку капоту транспортного засобу. Про настання такої події повідомив відповідача. Вартість витрат на відновлення пошкоджень становить у сумі 28624,53 грн. Позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування, оскільки настала страхова подія. Попри те, відповідач не визнав таку подію страховим випадком та відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки автомобіль мав ідентичні пошкодження на момент страхування транспортного засобу. Вважає, таку відмову неправомірною, яка суперечать умовам укладеного договору, нормам Закону України «Про страхування» та Цивільного кодексу України. Просить позов задовольнити. Відповідачем подано до суду відзив на позов, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позивач звернувся із заявою про відшкодування страхового відшкодування за пошкодження вітрового скла, нічого не вказуючи про пошкодження захисної плівки капоту. Відповідач прийнято відмову, оскільки пошкодження вітрового скла були ідентичними пошкодженням на момент укладення договору від 26 жовтня 2020 року. Дані обставини підтверджено належними доказами, які містяться у матеріалах справи. У зв`язку із тим, що позивач подав неправдиві відомості щодо страхового випадку, у відповідності до умов договору та Закону України «Про страхування» відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу. Разом із тим, наводить аргументи про те, що позивач про настання події повідомив відповідача лише 23 березня 2021 року, тим самим не виконавши обов`язок передбачений укладеним договором щодо повідомлення про настання такої події компетентних органів 21 березня 2021 року. Просить у позові відмовити у повному обсязі. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив та заперечення, у яких наводить наступні пояснення. Відмова у виплаті страхового відшкодування надумана. Настав страховий випадок, а тому підлягало виплаті страхове відшкодування. Висновок спеціаліста про причини настання події є неналежним доказом, оскільки відповіді про причину настання страхового випадку не надано, а спеціаліст не склав аварійний сертифікат. Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить пояснення, які є аналогічними викладеним у відзиві на позов. 06 вересня 2021 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині, які у подальшому усунені. 15 вересня 2021 року ухвалу суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, а позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Третьою особою подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить такий задовольнити. У судовому засідання представник відповідача заперечила проти позову та просить у такому відмовити з підстав викладених у заявах по суті. Суд, заслухавши думку представника відповідача, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 26 жовтня 2020 року між відповідачем (страховик) та третьою особою (страхувальник, власник автомобіля) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 134298а0ка (далі - договір, договір від 26 жовтня 2020 року). Вигодонабувач позивач. Застрахований транспортний засіб - «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] . Страхові ризики/страхові випадки: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій (п. п. 9, 24.2 договору). Так, 21 березня 2021 року сталась подія із транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , а саме при русі у вітрове скло автомобіля потрапив камінець, внаслідок чого пошкоджено вітрове скло автомобіля. Із заявою-зверненням про подію та на виплату звернувся позивач до відповідача 23 березня 2021 року. Дані обставини підтверджено заявою від 26 березня 2021 року про подію та на виплату за договором від 26 жовтня 2020 року. Відповідно до рахунку щодо надання технічного обслуговування пошкодженого транспортного засобу від 26 березня 2021 року № СМУ00008261 сума відновлювального ремонту становить у розмірі 28824,53 грн. 20 квітня 2020 року страховик повідомив страхувальника про відмову про визнання події від 21 березня 2021 року страховим випадком та виплату страхового відшкодування, у зв`язку із тим, що пошкодження було наявним на момент укладення договору, що підтверджено фотографіями, які є невід`ємною частиною договору від 26 жовтня 2020 року та висновком спеціаліста від 19 квітня 2021 року. Відмова прийнята у відповідності до п. п. 29.4.1, 29.4.14 договору. Позивач, як вигодонабувач за договором, не погодившись із такою відмовою, вважає її безпідставною та такою, що умисно здійснена з метою уникнення сплати страхового відшкодування, звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст. 509 ЦК України договором є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 982 цього Кодексу істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Повертаючись до матеріалів справи суд зазначає, що сторони перебували у договірних відносинах, які виникли з договору страхування, укладеного між ними 26 жовтня 2020 року, у якому погоджено сторонами зміст такого договору. Зокрема, з аналізу договору убачається, що сторонами погоджено істотні умови притаманні цього виду договору, права та обов`язки сторін та такий договір набрав чинності у відповідності до ст. ст. 982, 983 ЦК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з ст. 9 цього Закону страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 24 договору до страхових ризиків належить: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Страховик при настанні страхового випадку зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строк, передбачений договором (п. 28 договору). Пунктом 29.4.1, 29.4.14 договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є, зокрема: вартість ремонтних робіт та/або вартість запчастин, що підлягають заміні, які не пов`язані з усуненням пошкоджень, що викликані страховим випадком; вартість витрат, пов`язаних з некомплектністю або наявністю пошкоджень запасних частин чи вузлів транспортного засобу, що були виявлені при огляду транспортного засобу під час укладення договору та/або при повторного огляд транспортного засобу, та зафіксовані на фотографіях транспортного засобу. Відповідно до п. 33.9 договору від 26 жовтня 2020 року невід`ємною частиною договору є фотографії транспортного засобу, зроблені страховиком (представником) у разі проведення огляду транспортного засобу під час укладення договору. Так при укладені договору від 26 жовтня 2020 року виявлено пошкодження згідно з фотографіями транспортного засобу ( п. 21 договору). 19 квітня 2021 року [PERSON] складено висновок спеціаліста щодо визначення причин настання події, що має ознаки страхового випадку. Під час складення висновку були використані матеріали - фотоматеріали (дата створення 26 березня 2021 року та 29 жовтня 2020 року відповідно). Під час оцінки результатів дослідження пошкодження вітрового скла під час огляду автомобіля, спеціалістом було встановлено, що таке пошкодження є аналогічним пошкодженню, яке існувало при огляді автомобіля на момент здійснення страхування. Крім того, після здійснення огляду транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , спеціалістом зроблено висновок про те, що пошкодження заявлені страховиком не могли утворитись за обставин, зазначених страхувальником. Будь-яких зауважень щодо поданих відповідачем фотографій на дослідження із сторони позивача не було, а тому суд оцінює їх такими, які зроблені на момент укладення договору та після події, яка сталась 21 березня 2021 року. Суд оцінює доводи позивача про те, що висновок не надає відповідь про причини настання страхового випадку, адже зазначено, що пошкодження утворились не за обставин викладених страхувальником, оскільки пошкодження вітрового скла при огляді на СТО є аналогічними при огляді при страхуванні, що унеможливило подальше проведення дослідження з метою визначення причини настання страхового випадку, а тому причини настання події, що має ознаки страхового випадку не встановлено при даних наданих спеціалісту. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що пошкодження вітрового скла, яке було заявлено вигодонабувачем, були виявлені при огляду транспортного засобу під час укладення договору та зафіксовані на фотографіях транспортного засобу, які є невід`ємною частиною такого договору. При цьому, інших доказів на спростування висновку спеціаліста від 19 квітня 2021 року, позивачем не надано. Разом із тим, суд також зазначає, що сторона позивача наводить доводи про те, що висновок спеціаліста від 19 квітня 2021 року є неналежним та недопустимий доказом, адже причину настання страхового випадку та визначення розміру збитків здійснює аварійний комісар за результатами якого складається аварійний сертифікат, чого спеціаліст [PERSON] , який має свідоцтво аварійного комісара, не зробив. Окрім цього, висновок складений без технічного огляду транспортного засобу. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. У разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку. Згідно п. 15 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісар, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 року № 8 в окремих випадках для з`ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру заподіяної шкоди аварійний комісар проводить або організовує проведення необхідної експертизи. Згідно з п. 16 зазначеного вище Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Згідно до п. 17-21 даного Типового положення в аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому. Аварійний сертифікат підписується аварійним комісаром, що з`ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Зібрані матеріали (довідки, акти експертиз, малюнки, схеми тощо) видаються як додаток до аварійного сертифіката. У разі потреби аварійний комісар складає рапорт, в якому докладно описує обставини та причини настання страхового випадку. Суд установив, що аварійним комісаром 19 квітня 2021 року складено висновок спеціаліста, а не, як передбачено Типовим положенням, аварійний сертифікат, однак такий висновок містить додатки фототаблиці. Суд бере до уваги поданий висновок спеціаліста, адже аварійний сертифікат повинен підтверджувати об`єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку, однак спеціаліст не надав відповіді про причини настання подія, яка сталась 21 березня 2021 року, а лише зазначив, що така не могла утворитись за даних наданих страхувальником. Відповідно до п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики. У зазначених у пункті 5.1 розділу V цієї Методики випадках орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), визначає обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер та обсяг його пошкоджень. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд установив, що будь-яких клопотань від позивача про проведення експертного дослідження, на підставі ухвали суду, щодо визначення причини настання події та розміру заподіяної шкоди не надходило. Крім того, позивачем не було надано суду будь-яких відомостей, що підтверджують інше визначення механізму утворення пошкодження застрахованого автомобіля. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з урахуванням змісту ст. 979 ЦК та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Отже, Закон України «Про страхування» пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Пунктом 29.5.3 договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є, зокрема подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт (обставини). Відповідна умова договору відповідає нормі права, яка міститься у ст. 26 Закону України "Про страхування". Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається суд звертає увагу, що відмовою у виплаті страхового відшкодування став висновок спеціаліста, який стверджує про аналогічність пошкоджень вітрового склад при огляді на СТО та огляді автомобіля при страхуванні та такий суд приймає до уваги, надає оцінку як окремо так і з іншими наявними у справі доказами, які узгоджуються між собою у своїй сукупності. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки сторони перебували у договірних відносинах, ними погоджено усі умови договору, які зобов`язались виконувати належним чином, а відтак така подія не була визнана страховиком страховим випадком на яку поширюється дія цього договору, а тому суд прийшов до переконання про те, що відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що оскільки договір є правомірним та не припинив чинність станом на 21 березня 2021 року, однак подія не визнана відповідачем страховим випадком, а відтак відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування у відповідності до умов договору від 26 жовтня 2020 року, а тому у позові про стягнення страхового відшкодування необхідно відмовити повністю. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивач не повідомив компетентні органи про таку подію, яким порушив п. 26.1 договору, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до п. 26.1.2 договору місця події, що має ознаки страхового випадку, повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи ( з урахуванням п. 27.6. та п. 27.7 договору), а також дочекатися їх приїзду з метою обов`язкової реєстрації та оформлення події. Згідно з п. 27.6 договору від 26 жовтня 200 року страхувальник може скористатися правом не викликати на місце події компетентні органи та, відповідно не надавати страховику документи компетентних органів, які підтверджують настання страхового випадку, у разі пошкодження виключно скла, тощо. Із матеріалів справи суд установив, що позивач повідомив про подію страховика - пошкодження вітрового скла, а відтак скористався правом не викликати компетентні органи у відповідності до п. 27.6 договору. Суд критично оцінює доводи позивача про те, що страхове відшкодування містить витрати пов`язані із ремонтом пошкодженої захисної плівки капоту при події 21 березня 2021 року, адже про таке пошкодження не було заявлено вигодонабувачем під час повідомлення про подію 23 березня 2021 року, що підтверджено заявою від 26 березня 221 року. Будь-яких інших фактичних даних, які б мали значення для справи суд не встановив. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, судовий збір необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed