Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Факторінгс», треті особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.10.2021, після накладення арешту на банківські рахунки він дізнався про те, що 30.04.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовой В.Ю. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №379 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» суми боргу у розмірі 97956,37 грн. за кредитним договором №10/2007/2313 Фап від 24.09.2007р. укладеного з ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс». Вищезазначений кредитний договір укладався строком по 24.09.2010 та зобов`язання у повному обсязі перед ВАТ «Комерційний банк «Надра» було погашені до 24.09.2010р. Однак у зв`язку з тим, що пройшло 11 років, довідка про відсутність заборгованості та квитанція про погашення боргу у позивача відсутня. Також зазначив, що у виконавчому написі була зроблена помилка, а саме у даті народження, замість [INFO] у виконавчому написі зазначена дата народження [INFO] . На переконання позивача, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а ще й бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСРУ № 71825964). У зв`язку з вищенаведеним, розрахунок заборгованості зроблений банком з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатися доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відтак, виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 розділу II Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. 12 листопада 2021 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 06 грудня 2021 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Факторінгс» надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти обставин викладених позивачем в позові та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] в судовому засіданні зазначив про те, що він не бажає скористатись своїм правом на надання до суду відповіді на відзив. Позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представника відповідача ТОВ «ФК «Факторінгс» в судове засідання не з`явився повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Враховуючи позицію позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. №379 від 30.04.2021, було стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованість за Договором «Автопакет» №10/2007/2313 Фап від 24.09.2007, який укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» у розмірі 97956,37 грн., що складається з основного боргу - 71501 грн. та процентів - 26455,37 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.05.2018 по 29.04.2021. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 979,56 грн. підлягає стягненню з боржника. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. від 28.10.2021, відкрито виконавче провадження ВП №67295239 з виконання виконавчого напису №379, виданого 30.04.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованості на загальну суму 98 935,93 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О. від 28.10.2021, в рамках виконання виконавчого провадження №67295239, накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] 24.09.2007 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №10/2007/2313 Фап, згідно якого останій отримав кредит в сумі 3154,57 доларів США з терміном погашення до 20.09.2010, на придбання автотранспортного засобу та витрат, пов`язаних з його державною реєстрацією та комісії банку. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2011, стягнуто із [PERSON] на корить ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» №10/2007/2313 Фап від 24.09.2007 в сумі 31 839 грн. 94 коп. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтве рджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Суд критично ставиться до посилань представника відповідача щодо безспірності заборгованості, оскільки на підтвердження обставин, якими представник відповідача обґрунтовує свої заперечення проти позову не надано належних та допустимих доказів. Оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved