Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який 27.01.2011 року розірвано, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2019\~року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1\~500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, та стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчатися, у розмірі 1\~000 грн. Зазначає, що з часу ухвалення рішення суду змінився розмір прожиткового мінімуму. У зв`язку зі збільшенням мінімального розміру аліментів постає питання у механізмі реалізації вказаного положення та приведення розміру отримуваних аліментів до встановленого законом мінімуму. 28.07.2018 року підписано Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання», який вносить зміни у розмір аліментів, встановивши мінімальний гарантований розмір аліментів у 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів 100 % прожиткового мінімуму в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вказані сини сторін продовжують навчатися у вищих навчальних закладах у зв`язку з чим збільшилися матеріальні потреби. Так, син [PERSON] навчається у ДВНЗ Івано-Франківський національний медичний університет на денній, контрактній формі навчання, вартість навчального року становить 35\~000 грн. (вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання - 210\~000 грн.), а син [PERSON] в Прикарпатському національному університеті ім. Василя Стефаника (вартість навчання за рік становить 19\~110 грн.) Відповідач морально дітей не підтримує, частково надає їм матеріальну підтримку, жодного разу не долучився до оплати за навчання, витрат із забезпеченням їх канцтоварами та іншими потребами, необхідними для належного рівня життя дітей, ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, тому позивач змушена звернутись з даним позовом. Відповідач є здоровим та працездатним, не має на утриманні інших дітей, а тому він має можливість надавати дітям матеріальну допомогу. Тому позивач просила збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів на утримання вказаних дітей, які продовжують навчання, в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно. 28.12.2021 року відповідач надіслав до суду відзив на позов, \~відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2019 року визначено аліменти на утримання його сина [PERSON] , який навчався, в сумі 1\~000 грн., а також на неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 1\~500 грн., до досягнення ним повноліття. Вимога позивача про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON] є помилковою, оскільки судом не приймалось рішення про стягнення аліментів на його утримання після досягнення ним повноліття. Твердження позивача про те, що відповідач працевлаштований і має значні доходи, не цікавиться дітьми не підтверджено жодними належними і допустимими доказами. Відповідач не займається підприємницькою діяльністю, працевлаштований, однак, отримує мінімальну заробітну плату в сумі 6\~000 грн., відкритих депозитних рахунків в банках не має. Крім того, на його утриманні знаходиться його мати, [PERSON] , яка є пенсіонером і постійно хворіє, знаходиться на диспансерному обліку із діагнозом: розсіяний склероз. Позивачем не надано жодного доказу того, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів істотно змінилося матеріальне становище їхнього сина, а відповідача покращилося. Позивачем не надано доказів свого та матеріального становища дітей, а розмір аліментів, який вона просить стягувати, базується виключно на припущеннях. 30.12.2021 року позивачем подано до суду уточнюючу позовну заяву, відповідно до якої просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 2 500 гривень щомісячно, а також збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчатися, до 2500 грн. щомісячно. 13.01.2022 року позивач подала до суду заперечення на відзив, відповідно до якого зазначає, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання синів, сплачує кошти тільки за рішенням суду, у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб, яку надав відповідач не вказано всіх джерел його доходу. Відповідач як священнослужитель Релігійної громади «Різдва Пресвятої Богородиці» отримує в місяць приблизно від 15\~000 грн., а під час свят - до 80\~000 грн. Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що здійснює догляд за своєю матір`ю. Однак, як вбачається з довідки № 559 від 14.12.2021 року [PERSON] проживає та зареєстрована в м. Івано-Франківськ, а відповідач проживає в смт. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2\~618 грн., з 01.07.2022 року 2\~744 грн., а з 01.12.2022 року 2\~833 грн., то відповідно розмір аліментів має відповідати прожитковому мінімуму, який необхідний для гармонійного розвитку дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 19.01.2022 року надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що не заперечує факту навчання його синів у ВНЗ та їх потребу у матеріальній допомозі, яку він їм надає в межах свого фінансового та матеріального становища. Левову частину коштів, яку він надає на утримання синів, він перераховує на рахунок позивача, а також синам та надає кошти при їх зустрічах. Він працює\~адміністратором релігійної\~громади \~Різдва Пресвятої\~Богородиці \~УГКЦ та\~отримує мінімальну\~заробітну плату,\~а доходи\~релігійної громади\~ юридичної\~особи,\~в тому\~числі пожертви\~в її\~користь не\~є доходами\~її найманих\~працівників.\~Посилання позивача,\~про те\~що він\~і його\~мати проживають\~за різними\~адресами не\~спростовують того\~факту,\~що остання\~є пенсіонером,\~перебуває на\~диспансерному обліку\~та в\~силу свого\~віку і\~фізичного стану\~потребує матеріальної\~допомогиЩодо\~посилання позивача\~на ст.\~7\~вищевказаного Закону\~зазначає,\~що їхнім\~синам більше\~18-ти\~років і\~законодавець не\~встановлює ні\~рекомендований,\~ні мінімальний\~розмір на\~дітей такого\~віку.\~Аліменти на\~дітей після\~18-ти\~років,\~які продовжують\~навчатися,\~можуть бути\~встановлені судом\~за настання\~певних умов,\~в тому\~числі наявності\~у батьків\~можливості надавати\~матеріальну допомогу\~своїм дітям,\~однак,\~такої можливості\~відповідач не\~має.\~Крім того,\~встановлений судом\~розмір аліментів\~згодом може\~бути змінено\~за наявності\~певних обставин,\~які в\~нього на\~даний час\~відсутні. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, а розгляду справи проводити без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). 27.01.2011 року шлюб між сторонами розірвано, що стверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 9). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2019 року (справа № 346/74/19) з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років; на неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1\~500 грн. Щомісячно, до досягнення ним повноліття (а.с. 18-19). Даними довідки № 675, виданої 05.05.2021 року Івано-Франківським національним медичним університетом, стверджується, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі на денній контрактній формі навчання (а.с. 14). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 06.09.2021 року № 990, укладеного між Івано-Франківським національним медичним університетом та замовником освітньої послуги [PERSON] для здобувача освіти [PERSON] загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання. Становить 210\~000 грн. (по 35\~000 грн. за навчальний рік (а.с.15-16). Згідно з даними довідки № 06-09/09-13/1633, виданої 14.09.2021 року Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі ІІ курсі факультету математики та інформатики, денного відділення, контрактної форми навчання, термін навчання 4 роки (а.с. 13). З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що позивач здійснює оплату за навчання вказаних синів (а.с.17, 61-63). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року сума доходу [PERSON] щомісячно становила 6\~000 грн.; джерело отримання доходів релігійна громада (парафія) Різдва Пресвятої Богородиці (а.с. 47). Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю відповідача вказана [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , яка є пенсіонером та перебуває на обліку у невролога з приводу діагнозу: розсіяний склероз, що стверджується даними довідок від 14.12.2021 року та пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 25.11.2009 року (а.с.43-46). Відповідно\~до положень\~ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки\~зобов`язані\~утримувати дітей\~до досягнення\~дітьми повноліття. У відповідності до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно положень ч.3 цієї ж статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від\~21 листопада 2018 року у справі №382/1093/16-ц (провадження №61-12568св18), положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України). На підставі\~наведеного,\~враховуючи факт\~навчання сина\~сторін [PERSON] \~у вищевказаному\~навчальному закладі\~на денному\~відділенні,\~його проживання\~з позивачем,\~яка в\~зв`язку з\~цим в\~більшій мірі\~забезпечує його\~всім необхідним\~для навчання\~та проживання,\~суд вважає\~за можливе\~визначити аліменти\~в твердій\~грошовій сумі\~по 1\~500\~грн.\~щомісячно,\~що відповідатиме\~вимогам розумності\~і справедливості.\~Доводи відповідача\~щодо перебування\~на його\~утриманні непрацездатної\~матері на\~увагу не\~заслуговують,\~оскільки судом\~встановлено,\~що вона\~є пенсіонером\~за віком\~та отримує\~пенсію. Вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відповідно до вимог закону\~відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться. Вирішуючи позовні вимоги в частині збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, судом враховується наступне. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд зазначає, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. Необхідність збільшення\~розміру стягуваних\~аліментів позивач\~аргументує тим,\~що збільшились\~потреби в\~навчанні та\~необхідністю приведення\~розміру отримуваних\~аліментів до\~встановленого законом\~мінімуму та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 500,00 грн., до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років. Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак,\~позивачем не\~доведено та\~не надано\~належних та\~допустимих доказів,\~що після\~постановлення у\~2019\~році судового\~рішення про\~стягнення аліментів\~на утримання\~повнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~що продовжує\~навчання,\~ змінився\~матеріальний або\~сімейний стан\~платника (покращився)\~або одержувача\~аліментів (погіршився)\~і відповідач\~може надавати\~матеріальну допомогу\~на період\~навчання повнолітнього\~сина у\~збільшеному розмірі,\~а також\~виникли інші\~обставини,\~що відіграють\~суттєве значення\~в житті\~сторін чи\~їхнього повнолітнього\~сина і\~що є\~підставою для\~збільшення розміру\~аліментів.\~Крім того,\~позивачем не\~надано будь-яких\~доказів на\~підтвердження обставин,\~які б\~свідчили про\~наявність у\~повнолітньої дитини\~потреби в\~матеріальній допомозі\~саме у\~зв`язку\~з навчанням\~(понесення\~витрат на\~харчування,\~проїзд,\~проживання,\~придбання підручників). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст.\~182, 191, 192, 199, 200 СК України та,

Outcome: partial