Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати договір поставки №22/06/20/МС від 22.06.2020 року, укладеного між ним та ФОП [PERSON] , і стягнути з відповідача сплачену позивачем передплату за договором у розмірі 43\~000, 00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.06.2020 року між ним та ФОП [PERSON] укладено договір поставки № 22/06/20/МС, за умовами якого відповідач зобов`язався за визначену договором оплату виготовити товар та передати його у власність позивача, а також виконати роботи з монтажу світло прозорих конструкцій та додаткових елементів (підвіконня, відливи) та здати такі роботи позивачу. За умовами договору оплата проводилася частинами. Зокрема, у день підписання договору позивачем було сплачено, а відповідачем отримано готівкою передплату у розмірі 43\~000,00 грн, що підтверджується підписом відповідача у договорі. Але відповідач свої зобов`язання за договором у встановлений строк і до теперішнього часу не виконав та не повернув сплачені позивачем грошові кошти. Ухвалою суду від 25.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача адвокат Сопільняк В.Ю. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно з вимогами ч. 4 ст.\~223\~та ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.06.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір поставки № 22/06/20/МС, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується виготовити Товар та передати його у власність Покупця, а також виконати Роботи та здати їх Покупцю, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар і Роботи та сплатити Постачальнику їх вартість. Товаром за даним договором є світло прозорі конструкції виробництва Постачальника. Роботами за даним договором є монтаж світло прозорих конструкцій та додаткових елементів (підвіконня, відливи) у приміщені вказаному Покупцем. Оплата за цим Договором виконується поетапно. Загальна сума складає 98000 грн., сума передоплати 43000 грн. Покупець сплатив Постачальнику зазначену суму передоплати у момент укладення і підписання Договору поставки 22.06.2020 року, що підтверджує підпис Постачальника у договорі. У свою чергу Договором поставки передбачено, що після отримання повного розміру попередньої оплати Постачальник зобов`язується протягом 15 робочих днів виготовити Товар та виконати Роботи з його монтажу. Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості з моменту підписання останнім видаткової накладної на відповідну партію товару. Роботи вважаються прийнятими Покупцем з моменту підписання Акту передачі -приймання виконаних робіт. Проте у вказаний строк відповідачем товар не поставлено позивачу, а роботи, передбачені договором не виконано. 03.10.2020 року, в порядку, передбаченому ч. 2\~ст. 530 ЦК України, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про розірвання Договору поставки від 22.06.2020 року та повернення коштів, сплачених у якості попередньої оплати за Договором, однак відповідачем вказана вимога була проігнорована. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. У відповідності до ст.ст.\~626,\~627,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше на встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно вимог ч. 1\~ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до\~ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні в\~ст.611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до положень ч. 1,2\~ст. 693 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Стаття 570 ЦК України\~визначає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ч. 1\~ст. 571 ЦК України\~якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Сама по собі\~ст. 570 ЦК України, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу. Через канцелярію суду 14.12.2021 року представником позивача надано суду клопотання, в якому просила при вирішенні справи врахувати записи двох телефонних розмов позивача та відповідача, надані суду на USB-накопичувачі, які не беруться судом до уваги, у зв`язку з неможливістю встановлення осіб, голоси яких містяться на вказаних записах. З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню. Законом України «Про судовий збір»\~передбачена ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 гривень. \~ \~ \~ \~Крім того, ч. 3\~ст. 6 Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У пред`явленому позові об`єднано дві вимоги майнового та немайнового характеру, а саме: розірвання договору та стягнення грошових коштів. Тобто, при пред`явленні вказаного вище позову до суду позивач, у відповідності до зазначених вище положень\~Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити судовий збір в загальному розмірі 1816,00 гривень, тобто по 908,00 гривень за кожну вимогу. Разом з тим, згідно з квитанцією №0.0.2055389449.1 від 17.03. 2021 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача, який поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved