Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що є сином [PERSON] , який помер [INFO] , і на момент смерті проживав у кв. [ADDRESS] , разом з спадкодавцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому квартиру кв. [ADDRESS] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є: його син - позивач [PERSON] та його племінник - відповідач [PERSON] , який спадкує за правом представлення за свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] за пів року до смерті спадкодавця - [PERSON] . Позивач посилається на те, що перед смертю його батько хворів в зв`язку з чим перебував у безпорадному стані, потребував постійного лікування, стороннього догляду і турботи. Проте, відповідач за весь час хвороби [PERSON] не надавав будь-якої допомоги - ані матеріальної, ані моральної, ані фізичної. Посилаючись на наведені вище обставини, позивач зазначає, що відповідач мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки, а тому позивач вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1224 ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо усунення його від права на спадкування, однак частково заперечував щодо підстав позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є: його син - позивач [PERSON] та його племінник - відповідач [PERSON] , який спадкує за правом представлення за свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] за пів року до смерті спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А ст. 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України спадкування за правом представлення мають племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач, зазначаючи, що після смерті [PERSON] право на спадкування його майна мають його син - [PERSON] та його племінник - [PERSON] , який спадкує за правом представлення, просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, посилаючись на те, що саме позивач доглядав за померлим, надавав усіляку допомогу, піклувався про нього, ніс витрати, пов`язані з його лікуванням, доглядом та похованням, в той час як відповідач матеріальну допомогу як при житті, так і на поховання не надавав, дані обставини не заперечувалися [PERSON] в судовому засіданні. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. А згідно з ч. 3 цієї статі не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК Українивідповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, беручи до уваги п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, та

Outcome: approved