Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

23.09.2021 року [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позові позивач зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В наступний час в будинку зареєстровано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 2014 року не проживають в будинку, комунальні послуги не сплачують, господарством не займаються, їх речей в квартирі не має. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 грудня 2021 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до розгляду по суті на 21 січня 2022 року (а.с.25--26) Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надала заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, про що в справі є повідомлення, заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності суду не надали. З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 серпня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 1064 виданого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 269026305 від 04 серпня 2021 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.8,9). Відповідно до відповідей наданих Очеретинською селищною військово-цивільною адміністрацією № 01-27/2169 від 23.10.2021 року, № 01-27/2170 від 23.10.2021 року , №01-27/2171 від 23.10.2021 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с.22,23,24). Згідно акту обстеження 33 від 16 вересня 2021 року встановлено, що відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , однак з на теперішній час вони не проживають за зазначеною адресою, їх речей у будинку немає, місце знаходження відповідачів не відоме (а.с. 16). Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надав доказів утримання або відмови позивача у прийнятті участі відповідача в утриманні спірного жилого приміщення. Враховуючи, що відповідачі були відсутній у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення ними з боку [PERSON] перешкод у користування житлом ним суду також не надано. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про визнання відповідачів, такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved