Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що [INFO] померла його матір [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. При цьому, позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем спадкодавця [PERSON] за законом першої черги. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви про прийняття спадщини внаслідок того, що проживає за кордоном на непідконтрольній території Республіки Молдова, а саме у м. Рибниця, і не мав можливості виїхати до України для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини чи на підконтрольну територію Республіки Молдова для подання заяви про прийняття спадщини до консульських органів України через введенні карантині обмеження запровадженні з березня 2020 року для запобігання розповсюдження коронавірусу та пов`язані з міжнародним сполученням між Україною та Республікою Молдова. Крім того, позивач зазначає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої матері закінчився 01.12.2021 року, а вже 07.12.2021 року він уклав з адвокатом договір про надання йому правової допомоги в питанні прийняття спадщини, тобто після спливу шестимісячного строку пройшов незначний проміжок часу, що також є підставою для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає зазначені вище обставини поважними причинами пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви через свого представника, в якій просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після [PERSON] . 19.01.2022 року ухвалою суду (а.с.18) позовну заяву було залишено без руху з встановленням строку для усунення її недоліків. 28.01.2022 року ухвалою суду (а.с.25-26) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано інформацію з Кодимської міської ради Одеської області, Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області та Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України. При цьому, 15.02.2022 року від представника позивача адвоката Мартинюка Ю.М. до суду надійшла заява (а.с.36) про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка його представника від 01.02.2022 року (а.с.31). При цьому, відповідач подав до суду клопотання від 03.02.2022 року № 03-17/204 (а.с.32) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] складеного і виданого Райбюро ЗАГС м. Рибниця МРСР 14.12.1965 року, актовий запис № 436 (а.с.10), [INFO] в м. Рибниця МРСР у батьків [PERSON] і [PERSON] народилася дитина син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане Службою громадянського стану Резини Республіки Молдова 28.08.2021 року, з нотаріально засвідченим перекладом з румунської мови на українську мову (а.с.11-12). Вище згадане свідоцтво про смерть з нотаріально засвідченим перекладом є дійсним та приймається судом без якого-небудь спеціального посвідчення, згідно положень ст. 13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (997_009) від 22.01.1993 року, а також роз`яснення викладеного у листі Міністерства юстиції України від 11.05.2010 року № 26-26/291 щодо застосування міжнародних договорів України про правову допомогу в частині, що стосується скасування вимоги легалізації офіційних документів, виданих компетентними органами Договірних Сторін. Позивач [PERSON] перебував на території України в останні рази (з в`їздом і виїздом в один день) 05.03.2020 року і 07.12.2021 року, про що свідчать відповідні відмітки зроблені на 29 сторінці паспорту громадянина Республіки Молдова [NUMBER] виданого 13.04.2016 року на ім`я позивача та копія якого долучена до матеріалів позовної заяви (а.с.21-24). Таким чином в останнє та єдиний раз після відкриття спадщини позивач [PERSON] перебував на території України 07.12.2021 року, коли між ним і адвокатом Мартинюком Ю.М. було укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів у суді (а.с.15), згідно змісту пункту 1.1 якого його предметом є саме правова допомога у вирішенні питання оформлення спадщини. Висновки суду - щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини Карантині обмеження для запобігання розповсюдження коронавірусу стосовно заборони перетинання кордону України, зазначені позивачем в своїй позовній заяві як причини пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, суд не вважає поважними внаслідок не доведення позивачем того, що ці обмеження у період з моменту відкриття спадщини 01.06.2021 року і до завершення 01.12.2021 року шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини об`єктивно викликали неможливість подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, відповідно до інформації від 04.02.2022 року № 23/525-22 вих., наданої 2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (а.с.34-35), пропускні операції у пунктах пропуску через державний кордон було припинено з 00 год. 00 хв. 16 березня 2020 року та поновлено з 00 год. 01 хв. 29 травня 2020 року. З 12.12.2020 року вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом другим якої було запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи, та якою станом на сьогодні керується Державна Прикордонна служба України у своїй діяльності під час пропуску через державний кордон. Таким чином, у період з моменту відкриття спадщини 01.06.2021 року і до завершення 01.12.2021 року шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини жодних карантинних заборон щодо перетинання державного кордону України не існувало. В свою чергу встановлені обмежувальні протиепідемічні заходи при перетинанні держаного кордону України, не можуть розглядатись як обґрунтовані підстави, що перешкоджали позивачу дістатись від свого місця проживання до території знаходження спадкового майна та відповідної держнотконтори за місцем відкриття спадщини. При цьому, суд не погоджується із обґрунтованістю посилання в змісті позовної заяви на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.05.2021 року у справі № 766/12921/20-ц, як обґрунтування карантину поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у даній постанові встановлення карантинних обмежень на території України було визнане поважною причиною пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини в поєднанні зі стану здоров`я позивача. В той час як у даній справі позов не обґрунтовувався посиланням на стан здоров`я позивача [PERSON] . Підпункт 2.1 пункту 2 і підпункт 3.5 пункту 3 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає можливість подання заяви про прийняття спадщини у вигляді відповідної телеграми; надіслання поштою заяви, оформленої належним чином (справжність підпису на якій нотаріально засвідчена) та навіть надіслання поштою заяви, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена. Таким чином від позивача для вжиття своєчасних заходів для прийняття спадщини взагалі не вимагалося обов`язкового особистого прибуття до держнотконтори для подання заяви про прийняття спадщини. Водночас із цим вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Єдиною підставою для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини (01.12.2021 року), приїздом позивача на територію України і укладення ним з адвокатом договору про надання правової допомоги та представництво інтересів у суді саме з метою оформлення спадщини (07.12.2021 року) та подачею до суду через свого представника позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (18.01.2022 року). Аналогічний за своєю суттю висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Ураховуючи вище\~викладене суд\~вважає,\~що заявлений\~позивачем позов\~обґрунтований в\~частині необхідності\~визначення додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини,\~але підлягає\~частковому задоволенню\~в частині\~визначення тривалості\~самого даного\~строку,\~оскільки подія,\~яка визнана\~судом поважною\~причиною пропуску\~строку,\~мала місце\~нещодавно,\~то суд\~вважає необхідним\~визначити часовий\~проміжок додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини тривалістю\~саме два\~місяці з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили, який на думку суду є достатнім для реалізації позивачем свого права на подання заяви про прийняття спадщини. В свою чергу вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю понад два місяці є необґрунтованими, оскільки судом за результатом оцінки наданих доказів не встановлено поважних причин пропуску позивачем всього шестимісячного строку, окрім як близько півтора місяця після закінчення шестимісячного строку, тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial