Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

На адресу суду 01 жовтня 2021 року року надійшла зазначена цивільна справа за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кримська 84» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 24.06.2016 року було зареєстровано ОСББ «Кримська 84», номер запису в ЄДРЮОФОПГФ №1 556 102 0000 058885. Протоколом загальних зборів ОСББ «Кримська 84» від 16.06.2016 року [PERSON] був обраний головою правління ОСББ «Кримська 84». Наказом №02-К від 19.10.2017 року [PERSON] призначений на посаду голови правління ОСББ «Кримська 84» з окладом згідно штатного розкладу. 19.10.2017 року було направлено повідомлення про прийняття на роботу. Протоколом загальних зборів ОСББ «Кримська 84» від 25.02.2018 року [PERSON] звільнений із посади голови правління. 20.03.2018 року була проведена державна реєстрація зміни керівника ОСББ з [PERSON] на [PERSON] . Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 року у справі №916/3922/19, яке набрало законної сили 08.12.2020 року, визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Кримська 84» про звільнення [PERSON] , яке оформлене протоколом загальних зборів ОСББ «Кримська 84» від 25.02.2018 року та скасовано рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. 15.10.2020 року [PERSON] був поновлений на посаді голови правління ОСББ «Кримська 84» з внесенням до ЄДРЮОФОПГФ запису №1 005569250003058885. Таким чином, незаконність звільнення [PERSON] встановлена рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 року у справі №916/3922/19, яке набрало законної сили. Позивачем розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу За лютий 2018 року [PERSON] нараховувалося 3723 гривень заробітної плати, за березень 2018 року [PERSON] нараховувалося 2419,95 гривень заробітної плати. (2419,95 + 3723)/2 * 12 (місяців) = 36 857,70 гривень. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється від виплати зазначених коштів, [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до суду та просив стягнути на його користь заробітну плату час вимушеного прогулу у розмірі 36 857,70 гривень. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року суддею прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 36,37). Відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с. 42). Відповідачу направлялась повістки разом з матеріалами позовної заяви за його місцезнаходженням, котру він отримав 23 листопада 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 65003 1163973 5. Причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 39). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну\~заяву не надав. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с. 42). З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1. ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1. ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що протоколом загальних зборів ОСББ «Кримська 84» від 25.02.2018 року [PERSON] звільнений із посади голови правління. (а.с. 15). 20.03.2018 року була проведена державна реєстрація зміни керівника ОСББ з [PERSON] на [PERSON] . Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 року у справі №916/3922/19, яке набрало законної сили 08.12.2020 року, визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Кримська 84» про звільнення [PERSON] , яке оформлене протоколом загальних зборів ОСББ «Кримська 84» від 25.02.2018 року та скасовано рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. (а.с. 16-25). 15.10.2020 року [PERSON] був поновлений на посаді голови правління ОСББ «Кримська 84» з внесенням до ЄДРЮОФОПГФ запису №1005569250003058885. (а.с. 26). Таким чином, незаконність звільнення [PERSON] встановлена рішенням Господарського суду Одеської області від 03.09.2020 року у справі №916/3922/19, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта). Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Аналіз вказаних норм свідчить, що зобов`язання виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу виникає у роботодавця з рішення органу, який розглядав трудовий спір. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 807/1502/15. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Розрахунок заборгованості. За лютий 2018 року [PERSON] нараховувалося 3723 гривень заробітної плати, за березень 2018 року [PERSON] нараховувалося 2419,95 гривень заробітної плати. (2419,95 + 3723)/2 * 12 (місяців) = 36 857,7 гривень. Будь яких заперечень зі сторони відповідача щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу не надходило та суд вважає, що позивачем він розрахований вірно. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заборгованості по заробітній платі. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved