Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] 14.02.2020 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 27 355,65 грн. , з яких інфляційні втрати складають 15 707,17 грн., 3% річних від простроченої суми-1648, 48 грн., моральна шкода-10 000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.10.2014, при вирішенні позову про виділ в натурі частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, перерозподілі частки співвласників стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в сумі 5759 грн. Відповідач рішення суду щодо сплати грошової компенсації за відступлення від ідеальних часток не виконував і стягнута сума отримана лише 31.07.2018 в межах виконавчого провадження № 53839606. З посиланням на норми ч.2 ст. 625 ЦК України просила стягнути інфляційні втрати та 3% річних через порушення грошового зобов`язання за період з 30.10.2014 до 31.07.2018, та вважає, що ухилення від виплати компенсації є підставою для вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти задоволення позовних вимог, пред`явив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення інфляційний втрат у розмірі 1050,60 грн. від несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова, а також 3 % річних від простроченої суми-312,83 грн., стверджуючи, що рішення суду набрало законної сили з 17.06.2015, але виконувати грошові зобов`язання [PERSON] почала з 6.05.2017 і останній платіж перерахувала 21.11.2017. Уточнюючи свої вимоги в частині розрахунків, відповідач за первісним позовом просив стяягнути з [PERSON] інфляційні витрати за період з 17.06.2015 в сумі 3378,87 грн. , 3% річних-687,62 грн. , понесені ним витрати по оплаті судового збору ( а.с. 44-48). Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, стверджуючи, що термін прострочення виконання грошового зобов`язання виник не з 30.10.2014, як зазначено у позові, а з 17.06.2015, рішення суду виконувалось частинами шляхом утримання коштів із заробітної плати на підставі дублікату виконавчого листа від 07.07.2016 щомісячно, починаючи з травня 2017 по грудень 2017.Вважає, що [PERSON] не підтверджено належними і допустимими доказами вимоги щодо заподіяння їй моральної шкоди та не доведено підстав стягнення інфляційних втрат і 3% річних через повне виконання грошового зобов`язання. [PERSON] подана також заява про застосування позовної давності до вимог [PERSON] ( а.с. 74-75,94,105-109). [PERSON] також надала суду заяву про застосування строків позовної давності до зустрічного позову ( а.с. 191-198). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.06.2020 зустрічний позов прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження ( а.с. 88-89). Представники позивача і відповідача звернулись із заявами про розгляд справи за їх відсутністю,без участі сторін ( а.с. 95,223). Суд, перевіривши матеріали справи,дослідивши надані докази, приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою відмовлено.Задоволено зустрічний позов [PERSON] про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію внаслідок перерозподілу ідеальних часток співвласників в сумі 5759 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто судові витрати у розмірі 4685,99 грн .( а.с. 215- 217). Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 17.06.2015 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року в частині відмови [PERSON] у задоволенні позову про визначення порядку користування жилим приміщенням змінено, позов задоволено частково, шляхом виділення у власність частки жилого будинку з надвірними будівлями за варіантом, викладеним у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по проведення експертизи-1600 грн.В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року залишено без змін ( а.с. 218-220). Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 01.08.2018 закінчено виконавче провадження № 53839606 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 639/7323/13-ц, виданого 07.07.2016 Жовтневим районним судом м.Харкова ( а.с. 8). Як випливає з довідки ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка» за дублікатом виконавчого листа із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 5759 грн. ( травень 2017 р. -865,39 грн., червень -771,35 грн., липень -798,01 грн., серпень-743,31 грн., вересень -699,29 грн., жовтень -656,97 грн., листопад-707,97 грн., грудень 2017 р.-516,71 грн. ( а.с. 76). Згідно інформації Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків), в ході примусового виконання виконавчого провадження № 51477582 з виконання виконавчого листа № 639/7323/13-ц, виданого 19.04.2016 Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 4685,99 грн., стягнуто та перераховано 4685,99 грн. , з яких 446,17 грн.-16.05.2017 р. , 468,37 грн.-07.06.2017 р., 2104,61 грн.-11.09.2017 р., 985,64 грн. -13.10.2017 р., 681,20 грн.-21.11.2017 р.( а.с. 41). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем пред`явлено позов до [PERSON] 14.02.2020 р. , тобто в межах трирічного строку [PERSON] вправі отримати компенсацію за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 5759 грн. до погашення заборгованості.Виходячи з того, що позивачем не надано довідки про дати щомісячного перерахування заборгованості до її погашення, а відповідачем представлена довідка про утримання із заробітної плати, для розрахунку інфляційних втрат та 3% річних береться остання дата місяця. З 14.02.2017 р. по травень 2017 інфляція становила 105,09% (101,0х101,8х100,9х101,3).Інфляційні втрати за вказаний період з суми заборгованості 5759 грн. складали 293,13 грн.; У травні 2017 р. перераховано 865,39 грн., тобто із суми заборгованості, що залишилася невідшкодованої 4893,61 грн. ( 5759 грн. -865,39 грн.), інфляційні втрати за наступний місяць (101,6) становили 78,29 грн.; 30.06.2017 р. перераховано 771,35 грн., інфляційні втрати ( 100,2) до наступної виплати від суми 4122,26 складали 8,24 грн.; У липні 2017 р. перераховано 798,01 грн., тобто із суми заборгованості 3324,25 грн. інфляціні втрати (99,9) не нараховуються; 31.08.2017 р. утримано із заробітної плати [PERSON] 743,31 грн., отже за наступний місяць із суми заборгованості 2580,94 грн. інфляційні втрати (102,0) складають 51,61 грн.; У вересні 2017 р. перераховано 699,29 грн., тобто із суми заборгованості, що залишилася 1881,61 грн. інфляційні втрати (101,2) становлять 22,57 грн.; 31.10.2017 р. утримано із заробітної плати [PERSON] 656,97 грн., отже за наступний місяць із суми заборгованості 1224,68 грн. інфляційні втрати (100,9) складають 11,11 грн.; У листопаді 2017 р. перераховано 707,97 грн., тобто із суми заборгованості, що залишилася, 516,71 грн. інфляційні втрати (101,0) становлять 5,16 грн. Останній платіж 516,71 грн. здійснено у грудні 2017. Таким чином, інфляційні втрати за вказаній період становлять 464,95 грн. Розмір 3 % річних від простроченої заборгованості складає 96,73 грн., у тому числі за період 14.02.2017 р. по 31.05.2017 р. ( 106 днів)-50,17 грн., з 01.06 по 30.06.2017 р.-12,46 грн., з 01.07. по 31.07. 2017 р. -10,16 грн., з 01.08. по 31.08.2017 р.- 8, 47 грн., з 01.09. по 30.09.2017 р. -6,36 грн. , з- 01.10 по 31.10.2017 р. -4,79 грн., з 01.11.2017 р. по 30.11.2017 р. -3,01 грн., з 01.12.2017 р. по 31.12.2017 р. -1,31 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014, яке набрало законної сили рішенням Апеляційного суду Харківської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 4685,99 грн . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перерахована зазначена сума за період з 16.05.2017 р. по 21.11.2017 р., що відповідає встановленому строку позовної давності, оскільки зустрічний позов [PERSON] пред`явив 01.04.2020. За період з 01.04.2017 р. по 15.05.2017 р. , виходячи з суми заборгованості 4685,99 грн., інфляційні втрати ( квітень 100,9) склали 42,17 грн. 16.05.2017 р. перераховано стягувачу 446,17 грн., тобто із заборгованості, що залишися- 4239,82 грн. ( 4685,99 грн. -446,17 грн.), інфляційні втрати ( за травень-101,3) становлять 55,11 грн.; 07.06.2017 р. стягнуто з [PERSON] і перераховано [PERSON] 468,37 грн. , отже із заборгованості, що залишилася невідшкодованою 3771,45 грн., інфляційні втрати (за червень, липень, серпень 101,6х100,2х 99,9) складають 64,11 грн.; 11.09.2017 р. було перераховано 2104,61 грн., тому інфляційні втрати ( серпень-102,0) від суми заборгованості 1666,84 грн., становлять 33,33 грн; 13.10.2017 р. стягнуто з- [PERSON] 985,64 грн., отже із суми заборгованості 681,20 грн. інфляційні втрати ( жовтень, листопад -101,2х100,9) складають 14,30 грн. 21.11.2017 р. оплачено та перераховано стягувачу залишок заборгованості у розмірі 681,20 грн. Інфляційні втрати за вказаній період становлять 209,02 грн. З огляду на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), тому 21.11.2017 (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) є датою, коли зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] припинилося. Розрахунок 3 % річних здійснено виходячи з періоду прострочення виконання зобов`язання з 01.04.2017 р. по 21.11.2017 р. та суми щомісячної заборгованості і становить по 16.05.2017 р. ( 46 днів)-17,71 грн., з 17.05.2017 р. по 07.06.2017 р.-7,66 грн., з 08.06.2017 р. по 11.09.2017 р. ( 98 днів)-29,75 грн., з- 12.09.2017 р. по 13.10.2017 р. -4,38 грн., з 14.10.2017 р. по 21.11.2017 р. -2,14 грн., а всього 61,64 грн. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000 грн. суд виходить з того, що за вимогами частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, визначальним у вирішенні спору є доведення усіх складових цивільно-правової відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди діями відповідача. При цьому, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів наявності такої шкоди, не доведено обставин, якими вона обґрунтовує причинний зв`язок між шкодою і протиправними діями відповідача та його винністю у їх заподіянні. Добровільне невиконання рішення суду в частині оплати компенсації не може ототожнюватися із завданою позивачеві шкодою, оскільки сторони скористались своїм правом та пред`явили виданий судом виконавчий лист для виконання. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Отже, пропорційно до розміру задоволеної частини його вимог ( 19,8%), з- [PERSON] підлягають стягненню на користь відповідача понесені ним витрати в сумі 166 грн. 47 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial