Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

03.06.2021р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсії (а.с.№ 3-9). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання (а.с. № 46). В обґрунтування\~ позовних\~ вимог\~ позивачі\~ зазначили,\~що є\~спадкоємцями за\~законом після\~смерті своєї\~матері \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] \~у м.\~Донецьку.\~Позивачами 24.11.2020р.\~отримані свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані 24.11.2020р. приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу (зареєстровані в реєстрі за № 2841 та № 2842) у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , у розмірі Ѕ частини. Після звернення позивачів із заявами на урядову гарячу лінію про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , 27.01.2021р. їм була виплачена частина успадкованої пенсії у розмірі 77 382грн. 60коп. кожному. Листом від 12.05.2021р. їм було повідомлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких мала право пенсіонерка, але не отримала своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1227 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про звернення громадян», позивачі просили стягнути з відповідача солідарно на їх користь недоотримані грошові кошти (пенсію померлої матері), набуті ними в порядку спадкування за законом - у розмірі 14\~539 грн. Крім того,\~позивачі просили\~визнати протиправними\~дії ГУ\~ПФУ України\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~в Дніпропетровській\~області щодо ненадання \~інформації \~на звернення\~щодо розміру\~недоотриманої \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка \~померла [INFO] ,\~ \~пенсії \~ за\~ період\~ часу\~ з\~ \~01.06.2015р.\~ \~по 08.04.2017р.\~та зобов`язати\~ ГУ\~ПФУ України\~ \~в Дніпропетровській\~області надати\~позивачам інформацію запитувану у їх зверненнях від 22.08.2020р., 04.09.2020р., 16.10.2020р. та 31.03.2021р. щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р. Відповідач \~ГУ \~ПФУ в\~ Дніпропетровській\~ області\~позовні \~вимоги не\~визнав. 15.11.2021р.\~представник відповідача\~ [PERSON] \~ (довіреність\~ від\~04.01.2021р.\~ а.с.\~№ 67) надіслала письмовий відзив на позов (а.с. № 63-66), в якому зазначила, що відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. За змістом ч.3 ст. 52 вищевказаного Закону, який узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержанні за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Отже, розрахунок терміну поновлення виплати пенсії проводиться починаючи з дня, який передує даті звернення особи, яка має право на недоодержану пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з усіма передбаченими чинним законодавством документами. На звернення приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу про нараховану, але не виплачену пенсію на дату смерті [PERSON] , Відділом з питань виплати пенсії №10 управління з питань виплати пенсії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області було надано відповідь, що розмір недоотриманої пенсії за період з 08.04.2017р. по 31.01.2020р. становить 91\~921,60 грн. та повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії буде зменшено відповідно до норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в залежності від дати звернення до територіального округу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину з усіма необхідними документами. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Підготовче засідання відповідно до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 24.01.2022р., з призначенням судового засідання (а.с. № 73). В судове\~ засідання\~ 10.02.2022р.\~позивачі \~(або\~їх представник)\~не з`явилися,\~ про дату, місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. № 78-79). В заяві\~ від\~27.01.2022р.\~ позивач [PERSON] , який також діє в інтересах [PERSON] за довіреністю від 13.03.2020р., на е/пошту суду скерував заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. № 75). Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в судове засідання 10.02.2022р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у справі наявні підтвердження направлення судової повістки на е/пошту відповідача, а також розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 74, 76, 77). Про причини неявки суд не сповістив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. За вищезазначеного судове засідання 10.02.2022р. у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України відбувалося за відсутності усіх сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник відповідача надала письмовий відзив на позов, якому буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами у справі) Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень представника, оцінивши докази за правилами ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини у справі і відповідні ним правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлої [INFO] матері [PERSON] (актовий запис про смерть №52 від 03.03.2020р.), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом №2841 та №2842, які видані 24.11.2020р. приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом кожному спадкоємцю належить Ѕ частини недоотриманої пенсії, що лишилась після смерті [PERSON] та була успадкована [PERSON] та [PERSON] (а.с. №23, 24). 31.03.2020р. приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. звернулася із запитом №922/02-14 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про витребування відомостей про розмір невиплаченої пенсії, а також будь-яких інших нарахувань та виплат, що були нараховані на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Листом від 08.04.2020р. № 490/04-12/27 Відділ з питань виплати пенсій №10 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено, що по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , залишилася недоотримана пенсія за період з 08.04.2017р. по 31.01.2020р. у розмірі 91\~921грн. 60коп., проте даний розмір буде зменшено в залежності від дати звернення до Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. У подальшому, 17.06.2020р., 15.07.2020р. та 05.08.2020р. приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. зверталася із запитами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про витребування відомостей про розмір невиплаченої пенсії, а також будь-яких інших нарахувань та виплат за період саме з 01.06.2015р. по 31.01.2020р., що були нараховані на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Проте, листами від 16.06.2020р. № 657/04-12/27, від 27.07.2020р. № 940/04-12/27, від 18.08.2020р. № 1120/04-12/27 Відділ з питань виплати пенсій №10 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив, що відповідь на дане питання була вже надана листом від 08.04.2020р. № 490/04-12/27. 22.08.2020р., 04.09.2020р., 16.10.2020р. та 31.03.2021р. позивачі особисто звернулися на урядову гарячу лінію з питання виплати недоотриманої пенсії [PERSON] . Після звернень позивачів із даними заявами, 27.01.2021р. їм була виплачена частина успадкованої після смерті [PERSON] пенсії, а саме у розмірі 38 691грн. 31коп. кожному. Також, листом від 12.05.2021р. №15494-10945/К-01/8-0400/21 за підписом заступника начальника відділу методології та звітності з виплати пенсій управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачів, з посиланням на ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було повідомлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мала право, але не отримала своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1218\~ЦК України\~до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві \~на момент\~відкриття спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї\~спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень (обмеження існують лише для звернень самих пенсіонерів). Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачів як спадкоємців на отримання всього належного їм спадкового майна. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Вищенаведена правова\~позиція знайшла\~своє втілення\~у висновках\~Верховного Суду\~щодо застосування\~норм права,\~викладених у постанові Верховного Суду від 06.07.2020р. у справі №750/8819/19. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовий аналіз вказаних норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Тобто в даному випадку спадкоємці померлої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мають право отримати пенсію, яка належала пенсіонерці й залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю. З огляду на те, що наявне спадкове майно, після померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі Ѕ частини кожному спадкоємцю, на яке видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2020р., то вимоги позивачів про стягнення грошових коштів, які набуті в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню. Право позивачів на отримання недоотриманої пенсії не заперечував і відповідач, з огляду на те, що ним частково була здійснена виплата частини недоотриманої пенсії у розмірі 77 382грн. 60коп. кожному, проте не в повному розмірі. Отже, не виплачений розмір недоотриманої пенсії на кожного позивача складає 14\~539 грн. Таким чином, позивачі є власниками спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своею волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ ч.1\~ст.\~317\~ЦК \~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість, сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі "Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії" ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема, пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. В даному випадку предметом спору є захист права дітей спадкодавця на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання, може отримати від держави. З огляду на вищевикладені обставини, позовні вимоги про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої [PERSON] за життя пенсії, яка померла [INFO] , у розмірі 14 539грн. підлягають задоволенню. При цьому, вимога в частині солідарного стягнення на користь обох позивачів недоотриманої [PERSON] за життя пенсії не підлягають задоволенню, оскільки саме для солідарного стягнення на користь позивачів відсутні правові підстави, оскільки в свідоцтві про право на спадкування за законом від 24.11.2020р. на ім`я кожного з позивачів йдеться про Ѕ частину спадщини (а.с. № 23, 24). Отже,\~на користь\~кожного з\~ позивачів\~з відповідача\~слід стягнути\~недоотриману [PERSON] \~ пенсію\~ з у розмірі 14 539грн., а саме по 7\~269 грн. 50коп. на користь кожного з позивачів (91\~921грн. 60коп. 77\~382грн. 60коп. = 14\~539 грн. : 2 = 7\~269 грн. 50 коп.). Щодо вимог позивачів про визнання неправомірними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в ненаданні інформації щодо розміру недоотриманої [PERSON] пенсії за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р. та зобов`язання надання письмової інформації щодо розміру недоотриманої пенсії за даний період, суд зазначає наступне. Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону ). Частиною 2 ст. 3 даного Закону визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Згідно із ст. 5 Закону звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. За правилами ст. 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Так, реалізувавши своє право, позивачі, а також приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. неодноразово зверталися до відповідача із заявами, які були утримані останнім, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Проте, листами від 16.06.2020р. № 657/04-12/27, від 27.07.2020р. № 940/04-12/27, від 18.08.2020р. № 1120/04-12/27 Відділ з питань виплати пенсій №10 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомляв лише про те, що відповідь на дане питання була вже надана листом від 08.04.2020р. № 490/04-12/27. При цьому, у листі від 08.04.2020р. № 490/04-12/27, на який неодноразово посилався відповідач у своїх відповідях, надано було виключно інформацію про те, що на особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , залишилася недоотримана пенсія за період з 08.04.2017р. по 31.01.2020р. в сумі 91\~921грн. 60коп., проте даний розмір буде зменшено в залежності від дати звернення до Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Отже, будь-яких доказів щодо надання відповіді на звернення позивачів щодо розміру недоотриманої [PERSON] пенсії за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р. відповідачем суду під час розгляду справи не надано, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визнати протиправними дії відповідача щодо не надання інформації про розмір недоотриманої [PERSON] пенсії за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р., у зв`язку з чим вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надати позивачам письмову інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання надати відповідь на заяви про отримання інформації, у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» підлягають задоволенню. Водночас, вимога позивачів щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на їх користь грошових коштів в порядку спадкування за законом відповідно до витребуваної інформації за період часу з 01.06.2015р. по 08.04.2017р. не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною, оскільки заявлена позивачами на майбутнє. Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд зазначає наступне Враховуючи, що позивач [PERSON] відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с. № 14), питання щодо розподілу судових витрат відносно нього судом не вирішувалось. Отже, сплачений іншим позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с. № 2) слід стягнути з відповідача саме на його користь. Незважаючи на те, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог саме в\~частині солідарного\~ стягнення на користь позивачів суми 14 539грн., сума судового збору за частину позовних вимог майнового характеру не змінюється, оскільки, по-перше, це мінімальна ставка судового збору за майновими вимогами на 2021р. (коли і подано позов), а по-друге, стягнуті суми на користь кожного з позивачів становлять все рівно 14 539грн. (7\~269 грн. 50коп. х 2 = 14 539грн.). Також, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908грн. за іншу частину позовних вимог (не майнового характеру), яка є задоволеною, втім [PERSON] про подачі позову судовий збір за цю частину позовних вимог помилково не було сплачено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial