Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

13.12.2021 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому вказав, що 07.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю., на підставі виконавчого напису № 14521, вчиненого 04.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., було відкрито виконавче провадження № 67808558 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 88 777,89 грн. Вважає, що цей виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубими порушеннями Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, по яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор, та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки між ним та ТОВ «Інфінанс» немає ніяких угод та зобов`язань, а тому ніяких зобов`язань у нього немає і перед відповідачем, якому нібито ТОВ «Інфінанс» відступило своє право вимоги за кредитними договорами. Крім того, він не був належним чином повідомлений про те, що відбулось правонаступництво між ТОВ « Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», ніяких повідомлень або документів про те, що він має заборгованість за договором, він не отримував. За таких обставин, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 14521, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 88 777,99 грн. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.12.2021 прийнято до розгляду цей позов у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні, з викликом сторін. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.12.2021 зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67808558, відкритому постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю., на підставі виконавчого напису № 14521 від 04.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 88 777,99 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.11.01.2022 надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а.с.-44). У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.43,51), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов суду не надав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 31.01.2022 надала суду заяву про розгляд справи без її участі ( а.с.-52); письмові пояснення щодо позову суду не надала, свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову у своїй заяві не вказала. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; письмові пояснення щодо позову суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат» ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат».) Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких, відповідно до закону, обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення «Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України», затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 04.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14521, яким нотаріус пропонує стягнути на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 0666204775 від 11.01.2020, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ТОВ «Інфінанс» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору №14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021) та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у загальному розмірі 88 777,99 грн. ( виконавчий напис- а.с.15-16) Постановою від 07.12.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження № 67808558 з примусового виконання виконавчого напису № 14521 від 04.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 88 777, 99 грн. ( а.с.-12-13). Суд зазначає, що в ході розгляду справи ані відповідачем, ані третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи був повідомлений боржник про наявність боргу. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчих написів нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Враховуючи, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора та з порушенням вищенаведених положень закону, оскільки доказів зворотного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved