Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Пійлівської сільської ради Калуського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] про визнання неправомірним\~рішення органу\~місцевого самоврядування. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона має у власності будинок по [ADDRESS] . Дане будинковолодіння розташоване поруч із будинковолодінням [PERSON] з яким у неї наявний спір стосовно межі між їх земельними ділянками. Рішенням Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 34-24/2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0, 1951 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Довге-Калуське Калуського району Івано-Франківської області; передано у власність [PERSON] вказану земельну ділянку, а також вказано на необхідність проведення державної реєстрації права власності та отримання правовстановлюючих документів на неї. Вважає вказане рішення протиправним з огляду на наступне. Оскаржуваним рішенням затверджено акт земельної комісії від 28.11.2016, яким рекомендовано з метою уникнення суперечок земельну ділянку між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] поділити навпіл. Однак, ані позивач, ані відповідач обмірів земельних ділянок не проводили. Також оскаржуваним рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою, яка складена у 2012, тобто до складання акту земельної комісії у 2016, а межі земельної ділянки не були узгоджені із співмежівником. Позивач звертає увагу суду на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 встановлено, що [PERSON] , будучи службовою особою, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи, зокрема і рішення сільської ради від 05.09.2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] ». Також не погоджується з результатами голосування депутатів з приводу прийняття оскаржуваного рішення, вказує на порушення регламенту сесії сільської ради, а також наявність конфлікту інтересів з боку [PERSON] . Як наслідок, просить суд винести рішення яким визнати протиправним та скасувати рішення 24 сесії сьомого скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 34-24/2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] »; визнати протиправним та скасувати рішення 24 сесії сьомого скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 33-24/2019 «Про затвердження Акту земельної комісії», а також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2021 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи. При цьому, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та зазначив, що вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В 2019 [PERSON] зверталась до суду із аналогічним позовом із тих самих підстав, тільки відповідачем була виключно Пійлівська сільска рада. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.08.2020 [PERSON] в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі. Не погоджуючись із даним рішенням, [PERSON] оскаржила його в апеляційному порядку, і постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.12.2020 рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове рішення про відмову у позові в повному обсязі. Після цього, [PERSON] замінивши статус учасника справи з «третьої особи» на «відповідача» подала новий позов, щодо розгляду якого і відкрито провадження по даній справі. Не відповідає дійсності і те, що [PERSON] має у приватній власності будинок, з надвірними господарськими спорудами. Зокрема, згідно копії свідоцтва про право власності від 06.09.2013 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником Ѕ частини домоволодіння, яке їй належить як пережилій дружині після смерті чоловіка [PERSON] , а власником іншої половини домоволодіння є [PERSON] (третя особа по справі), як спадкоємець (син) після смерті [PERSON] . В позовній заяві позивач не вказує, які саме її права порушують оскаржувані рішення. Фактично суть позову зводиться до порушення процедури передачі земельної ділянки відповідачу у власність. Зазначає, що до [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців в рівних частках домоволодіння по [ADDRESS] , перейшла земельна ділянка в тих самих розмірах і на тих самих правових підставах, на яких вона була у попереднього власника [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки у покійного [PERSON] права власності на земельну ділянку не було зареєстровано, то відповідно вона перебувала у нього в користуванні. Отже, до [PERSON] та [PERSON] перейшло право користування тією земельною ділянкою, яка була у користуванні [PERSON] . Рішенням Пійлівської сільської ради від 18.12.1993 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність жителям сіл Пійло та Довге-Калуське» було вирішено передати [PERSON] (покійному чоловікові позивача) 0,44 га, з яких 0,36 га для ведення городництва, та 0,08 га для обслуговування житлового будинку. Тобто, у позивача у зв`язку із оформленням спадщини виникло право на користування земельною ділянкою площею 0,08 га. Оскільки позивач стверджує про те, що він захопив у неї частину земельної ділянки і приватизував її, то відповідно у позивача мало б залишитись у фактичному користуванні менше ніж 0,08 га. Проте, згідно експлікації земельних угідь позивач хоче отримати у власність 0,1358 га, тобто на 0,0558 га більше, ніж було надано дозвіл на приватизацію. В той же час докази того, що із врахуванням приватизованої ним земельної ділянки, площа земельної ділянки під домоволодінням [ADDRESS] є менше 0,08 га, чи навіть менше 0,11 га, матеріали справи не містять, а факт існування порушення її права на земельну ділянку не доведено. Що стосується права на приватизацію земельної ділянки, то позивач фактично порушує питання щодо порушення її права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку було вирішено передати у власність в 1993 її покійному чоловікові. Натомість, доказів того, що [PERSON] разом із [PERSON] після смерті [PERSON] та до моменту прийняття оскаржуваних рішень звертались як спадкоємці до органу місцевого самоврядування щодо завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем, стороною позивача не надано. Що стосується оскаржуваного рішення про затвердження технічної документації, то оскільки 19.02.2019 він звернувся до сільської ради із заявою про затвердження технічної документації та надав погоджену технічну документацію, то сільська рада не мала правових підстав не затверджувати відповідачу технічну документацію. Тому, жодних порушень в діях сільської ради щодо прийняття оскаржуваного рішення не було. З урахуванням викладеного, жодних підстав для скасування оскаржуваних рішень сільської ради не існує. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.03.2021 первісного співвідповідача Пійлівську сільську раду замінено на належного співвідповідача Калуську міську територіальну громаду в особі Калуської міської ради. Від представника співвідповідача міського голови Калуської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд винести рішення, яке б відповідало вимогам чинного законодавства, а судовий розгляд проводити з участю представників Калуської міської ради. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який являється жителем с. Довге-Калуське Калуський район Івано-Франківська області пояснив, що [PERSON] , будучи сільським головою допустив ряд порушень в частині земельних питань жителів села, зокрема порушив права і [PERSON] шляхом приватизації спірної земельної ділянки. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Коваленко О.В. позовні вимоги просили задоволити з підстав, наведених в позові. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ясінець В.П. проти задоволення позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити з підстав, наведених в поданому відзиві. Представник Калуської міської ради міський голова Найда А. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, при вирішенні позову підтримує позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. За ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~3\~Земельного кодексу\~України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. В розумінні вимог ст.ст. 81 та 116\~Земельного кодексу\~України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0, 3545 га, що підтверджується рішенням Пійлівської сільської ради № 30 від 28.05.2015, а рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0, 1358 га замість 0, 1100 га не прийнято (а.с. 28). 28.11.2016 комісією сільської ради с. Пійло встановлено, що [PERSON] згідно поданої заяви № 145 від 25.05.2016 звернулася до сесії Пійлівської сільської ради з проханням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки призначеної для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 1256 га за адресою [ADDRESS] . Проте, враховуючи дані по господарського обліку, рішення сесії сільської ради від 18.12.1993 їй виділялася земельна ділянка площею 0, 08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Між житловими будинками по [ADDRESS] та [ADDRESS] є земельна ділянка шириною 6 м, яка є предметом спору. Як наслідок, комісія рекомендувала з метою уникнення суперечок земельну ділянку, яка знаходиться між житловими будинками по [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідності до ст. 107 ЗК України поділити навпіл; кожному власнику житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] додатково до площі, яка на даний час перебуває у їхньому користуванні виділити земельну ділянку шириною 3 м; власникам житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] провести обміри земельних ділянок призначених для БОЖБ з урахуванням даних змін (а.с. 12). Частною 2 ст. 107 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент складення акту від 28.11.2016) передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Рішенням Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 33-24/2019 «Про затвердження Акту земельної комісії», затверджено вищевказаний акт від 28.11.2016 щодо земельного питання за адресою с. Довге Калуське вл. Шевченка Калуський район (а.с. 11). Також рішенням Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 34-24/2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0, 1951 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Довге-Калуське Калуський район Івано-Франківська область, кадастровий номер земельної ділянки 2622885202:03:003:0065; передано у власність [PERSON] вказану земельну ділянку, а також вказано на необхідність [PERSON] провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та отримати правовстановлюючі документи на неї (а.с. 10). При цьому, відповідно до витягу з протоколу двадцять четвертої сесії сьомого демократичного скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 сесія затвердила порядок денний, згідно якого 34 питанням розглядалася заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] птанням розглядалося питання затвердження акту земельної комісії від 28.11.2016 (а.с. 13). Позивач та її представник посилаються на те, що під час голосування з даного приводу допущено порушення регламенту та відповідного порядку голосування. З даного приводу суд зазначає наступне. Сільський голова\~ [PERSON] \~поставив на\~поіменне голосування\~та з\~9\~присутніх депутатів,\~9\~проголосувало за,\~проти \~0,\~утримались -0,\~та згідно\~заяви від\~19.02.2019\~1\~-\~не голосував.\~В подальшому,\~28.02.2019\~та 02.03.2019,\~депутати [PERSON] \~та [PERSON] відкликали свої голоси (а.с. 25, 26). Порядок прийняття актів у формі рішень визначено ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній станом на 19.02.2019) відповідно до вимог якої процедура відкликання голосів не передбачена. Тобто, такої процедури законодавством про місцеве самоврядування не передбачено, а тому заяви депутатів [PERSON] та [PERSON] про відкликання голосів судом до уваги не приймаються. З приводу участі [PERSON] в сесії сільської ради, що на думку позивача є упередженим, то ч. 4 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сесії сільської ради скликаються сільським головою. Частиною 11 цієї ж статті зокрема передбачено, що сесію сільської ради відкриває і веде сільський голова. Окрім цього, ч. 13 зазначеної статті вказує на те, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським головою. Щодо наявності конфлікту інтересів, то посилання позивача на думку суду є недоцільними, оскільки згідно ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , зокрема, сільський голова бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Здійснення контролю за дотриманням вимог ч. 1 цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою. З урахуванням викладеного, а також вимог Закону України "Про запобігання корупції" в даному випадку конфлікт інтересів [PERSON] відсутній. Як наслідок, підстави для визнання протиправним та скасування рішення 24 сесії сьомого скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 33-24/2019 «Про затвердження Акту земельної комісії» відсутні. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення 24 сесії сьомого скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 34-24/2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] », то суд приходить до наступних висновків. 19.02.2019 [PERSON] звернувся до сільської ради із заявою про затвердження технічної документації та надав погоджену технічну документацію, яку в подальшому було затверджено. Статтею 118 Земельного кодексу України передбачено, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Однак, приймаючи рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0, 1951 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Довге-Калуське Калуський район Івано-Франківська область, кадастровий номер земельної ділянки 2622885202:03:003:0065, сільською радою не враховано той факт, що вказана технічна документація виготовлена на підставі рішення Пійлівської сільської ради від 18.12.1993, тобто без врахувань акту комісії від 28.11.2016 яким [PERSON] та [PERSON] додатково виділено земельні ділянки шириною по 3 м кожна. Окрім цього, при прийнятті оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування не враховано і той факт, що на підставі вказаної технічної документації [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0, 1951 га кадастровий номер 2622885202:03:003:0065, яку рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франкіської області від 10.02.2015 скасовано, а свідоцтво про право власності визнано недійсним (20-23). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Натомість, відповідач [PERSON] жодних змін до технічної документації не вніс, виявлені порушення не усунув та повторно просив затвердити відповідну (одну і ту ж) технічну документацію. В судовому засіданні досліджено оригінал технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] за результатами чого встановлено, згідно експлікації земельних угідь площа земельної ділянки становить 0, 1951 га, а її периметр 178, 643 м. Однак, згідно наданої ситуаційної схеми від 01.02.2022 земельна ділянка [PERSON] згідно ДЗК накладається на перетин ділянки [PERSON] і [PERSON] , яка між ними поділена порівну. Таким чином згідно досліджених матеріалів справи виготовляючи відповідну документацію на землю з боку [PERSON] було допущено порушення та фактично захоплено, в тому числі, і земельну ділянку шириною 3 м, що перебуває в користуванні [PERSON] згідно рішення сільської ради. Таким чином, виготовивши дану технічну документацію на земельну ділянку, включаючи межу між домогосподарствами сторін шириною 6 м, [PERSON] порушив право користувача [PERSON] на її право користування межею шириною 3 м. Слід зазначити, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, в даному випадку порушено принцип достовірності відомостей щодо ширини земельної ділянки (її розмірів), на яку виготовлено технічну документацію [PERSON] . Межа між земельними ділянками по технічній документації [PERSON] не відповідає фактичному проходженню межі, встановленої рішенням Пійлівської сільської ради від 19.02.2019 № 33-24/2019, а територія між домогосподарствами сторін, відповідно до технічної документації [PERSON] знаходиться у його користуванні. Слід врахувати і те, що погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність (ВС/КЦС від 11 липня 2018 у справі № 263/11779/16-ц). Окрім цього, в судовому засіданні оглянуто та досліджено наглядні схеми домогосподарств сторін та спірної земельної ділянки, правильність яких сторонами не заперечувалася, на яких проглядається, що ширина межі становить 6 м, яку порівну поділено між позивачем [PERSON] та [PERSON] по 3 м кожному. Суд враховує також і те, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частини будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 59), а позиція власника іншої частини дому [PERSON] суду невідома. Щодо земельної ділянки, на якій дане будинковолодіння розташоване, то спадкоємці [PERSON] та [PERSON] є її користувачами, а не власниками. Відповідно до ч.2 та п. г ч.3 ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 10 ст.\~59\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування\~в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У зв`язку з викладеним, на переконання суду, оскаржуване рішення 24 сесії сьомого скликання Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 19.02.2019 № 34-24/2019 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] є незаконним, порушує права суміжного землекористувача [PERSON] і підлягає скасуванню. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial