Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

14 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 613, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньок-близнят [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дітей. Фактично спільне життя припинено. 15 вересня 2021 року, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області з запитом про зареєстроване місце проживання [PERSON] . 12 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на вищевказаний запит, згідно з якою за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим не значиться. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. В матеріалах справи міститься заява позивача подала про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. У судовому засіданні встановлено, що з 05 серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 613, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї. Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved