Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 19.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під-час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № ALD - 2019-00000000386 від 15 квітня 2019 року щодо автомобіля марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної вищенаведеному транспортному засобу. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.07.2019 року у справі № 523/10394/19, яка набрала законної сили 06 серпня 2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № ALD - 2019-00000000386 від 15 квітня 2019 року, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 20 472,18 грн., страхувальнику. На момент настання страхового випадку, водій автомобіля марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , не був застрахований відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується витягом полісу по ТЗ [NUMBER] із центральної бази даних МТСБУ. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача розмір відшкодованої матеріальної шкоди, в порядку регресу. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 29.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження, було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням та участю сторін. Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» не забезпечив участь свого представника у судове засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотанням від 02.02.2022 року представник позивача -адвокат Сечко С.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотанням від 10.02.2022 року відповідач просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, з причин проходження курсу відновлювальної терапії щодо перенесеного захворювання, та карантинних обмежень, наполягав на розгляді справи за його особистої участі. Суд, вивчивши доводи заяви відповідача [PERSON] , вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, та визнати неявку відповідача [PERSON] на судове засідання 10.02.2022 року неповажною, оскільки до заяви про відкладення розгляду справи останнім не було додано жодних доказів, щодо обставин наведених у заяві. Крім того, суд зауважує на тому, що відповідач мав змогу реалізувати своє право на участь у судовому засіданні в порядку відеоконференції, в системі «EASYCON», із використанням особистих технічних засобів, чим не скористався. Суд вважає за необхідне зазначити, що справа перебуває у провадженні суду з 29.03.2021 року, вже майже рік. Протягом цього часу, суд неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями відповідача [PERSON] , з причини карантинних обмежень, необхідності ознайомлення відповідача із матеріалами справи, та неможливості явки останнього на судове засідання. Зокрема, судові засідання за майже тотожними клопотаннями відповідача відкладались чотири рази - 03.06.2021 року, 07.07.2021 року, 18.10.2021 року, 22.11.2021 року (судове засідання відкладено у зв`язку із перебуванням головуючого на лікарняному, однак на цю дату відповідач також подавав клопотання про відкладення), 21.12.2021 року. В свою чергу, відповідач так жодного разу і не з`явився до судового засідання, також не реалізував своє право на ознайомлення із матеріалами справи, не надав суду відзив на позовну заяву, хоча відповідач за матеріалами справи працює на посаді юрисконсульта апарату управління КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради, тобто особисто обізнаний із нормами чинного законодавства України. Тому, суд розцінює заяву [PERSON] від 10.02.2022 року про відкладення розгляду справи як таку, що направлена на затягування розгляду справи. Враховуючи віднесення справи до малозначної, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, обізнаність відповідача про розгляд справи 10.02.2022 року, визнання неповажною неявку відповідача у судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Судом встановлено, що 19.06.2019 року, приблизно о 17год.10хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Вінніченка, 3 в м.Одесі, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення [PERSON] вимог п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наявної в матеріалах справи копії Постанови судді Суворовського районного суду м.Одеси від 24.07.2019 року у справі № 523/10394/19 вбачається, що громадянина [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України за результатами вказаної дорожньо - транспортної пригоди, та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу. В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди, було пошкоджено автомобіль марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Власником автомобіля марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] , є ТОВ «Перша лізингова компанія», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] . Суд виходить із того, що 30.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-18-00260. У наданому суду Бордеро № 66-2019 застрахованих транспортних засобів, визначено розмір страхової суми за автомобілем марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] . Матеріалами справи підтверджується, що на дату вчинення даної пригоди, [PERSON] не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також ним не була відшкодована заподіяна шкода потерпілій особі. 23.07.2019 року ТОВ «Перша лізингова компанія», з метою відшкодування заподіяної шкоди, звернулася до позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви. Згідно Рахунку-Акту виконаних робіт № НМЗНа-32813 від 18 липня 2019 року, загальна вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] , склала 22826,61 грн. Згідно Розрахунку суми страхового відшкодування від 26.07.2019 року, сума страхового відшкодування складає 20 472,18грн. Згідно Страхового Акту № ALD-396 від 26.07.2019 року, наведену подію - дорожньо-транспортну пригоду, визнано страховою. За умовами страхування підлягає відшкодуванню сума в розмірі 20 472,18грн. Згідно приписів ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань, після дослідження всіх наданих документів, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», за страховим актом від 26.07.2019, було виплачено страхове відшкодування ТОВ «Перша лізингова компанія», в розмірі 20472,18 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №18864 від 29.07.2019 року. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно приписів до ст.ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку поданим позивачем доказам, суд вважає такі належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даного позову. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, із відповідача [PERSON] підлягає стягненню відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 20472,18 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved