Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.12.2021 № 4901-к про її відсторонення від роботи та поновити її на роботі на посаді консультанта Запорізького обласного державного нотаріального архіву; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час відсторонення від роботи. Позов обґрунтовує тим, що з 17.03.2015 по теперішній час вона працює на посаді консультанта Запорізького обласного нотаріального архіву. Наказом начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.12.2021 № 4901-к її відсторонено від роботи з 09.12.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним порушені норми статті 43 Конституцій України, статей 2, 46 КЗпП України, статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційний хвороб», статті 23 Загальної декларації прав людини, статті 1 Європейської соціальної хартії, статті 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права. 14.02.2022 відповідач в особі головного спеціаліста сектору судової роботи та міжнародної правової допомоги Волкова М.В. подав відзив на позов, в якому позов не визнав з наступних підстав. 27.10.2021 за вих. № 10.3-01-70/344 відділом організації роботи та розвитку персоналу у Запорізькій області керівникам структурних підрозділів державної виконавчої служби та державної, реєстрації актів цивільного стану Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), завідувачам державних нотаріальних контор міста Запоріжжя та Запорізької області, завідувачу Запорізького обласного державного нотаріального архіву був надісланий для ознайомлення лист про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 р. № 1096. Із змістом зазначеного листа [PERSON] та інші працівники Запорізького обласного державного нотаріального архіву під підпис були ознайомлені 28.10.2021. 05.11.2021 [PERSON] під особистий підпис була ознайомлена з повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, надіслане листом начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) І. Легостаєва від 04.11.2021 № ЛВН-1795. 08.11.2021 за вих. № ДОР-1853 завідувачам державних нотаріальних контор Дніпропетровської, Запорізької, Кіровоградської області було надіслано доручення начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) І. Легостаєва щодо обов`язкової вакцинації та проведення організованого виїзду мобільної бригади для щеплення працівників Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10.11.2021. 17.11.2021 [PERSON] надала пояснення, згідно якого відмовлялась від щеплення проти COVID-19 у зв`язку з тим, що у вересні 2021 року перенесла пневмонію та має слабкий стан здоров`я. 26.11.2021 за вих. № 06.3-01-73/2493 відділом з питань нотаріату у Запорізькій області завідувачам державних нотаріальних контор Запорізької області та Запорізького обласного державного нотаріального архіву надіслано до відома та врахування в роботі лист від 24.11.2021 № ІНФ-2121 щодо активізації роботи по проведенню вакцинації в державних нотаріальних конторах та державних нотаріальних архівах. 07.12.2021 [PERSON] під особистий підпис була повторно ознайомлена з повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, надіслане листом в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) О.Захарової від 06.12.2021 № 10-73/5201. 07.12.2021 [PERSON] повторно надала пояснення, згідно якого відмовлялась від щеплення проти COVID-19 у зв`язку з тим, що у вересні 2021 року перенесла пневмонію та має слабкий та не стабільний стан здоров`я. Станом на 08.12.2021 [PERSON] не надала до відділу організації роботи та розвитку персоналу у Запорізькій області Управління персоналу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) документу, який підтверджував би наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання для проведення відповідного щеплення. У зв`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.12.2021 № 4901-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », [PERSON] , консультанта Запорізького обласного державного нотаріального архіву, було відсторонено від роботи з 09.12.2021 на строк до усунення причин, що зумовили відсторонення. Наказ винесений на виконання доручення Державного секретаря Міністерства юстиції України від 28.10.2021 № 560/1.3/48-21 та відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, наказів Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Позивач була в повному обсязі проінформована та обізнана про її відсторонення від роботи, а оспорюваний Наказ 4901-к був прийнятий з дотриманням порядку встановленого законодавством та на підставі нормативних актів не визнаних недійсними або скасованими відповідно чинного законодавства. Твердження позивача про безпідставність надання сертифікату відповідачу вважає хибними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства. Відповідач повідомляючи позивача про необхідність проведення відповідних щеплень, не вимагав надати будь-яку інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта, жодного підтверджуючого документа/доказу зворотного позивач не надає. Жодних свідчень про відмову у проведені щеплень з інших підстав або інформації про наявність протипоказань до таких щеплень позивачем не було надано відповідачу. Водночас, ні відповідачу, ні суду позивач не надає жодних допустимих доказів (інших документів, визначених законодавством), які можуть підтвердити факти наведені у поясненнях. Виконання керівником установи законодавства України про захист населення від інфекційних хвороб не може розцінюватися як зміна істотних умов праці. Ухвалою від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Сторонам копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також копія позовної заяви з додатками, направлялись поштою за їх місцем проживання (місцезнаходженням). Вказані документи отримані представником відповідача, у зв`язку з чим відповідно до пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України є повідомленими про розгляд справи належним чином. Поштове відправлення, направлене позивачу, повернулось суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України вона є повідомленою про розгляд справи належним чином. Ухвалою від 15.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до наказу Запорізького обласного управління юстиції від 17.03.2003 № 1/63 «Про прийняття [PERSON] » позивач [PERSON] працює на посаді консультанта Запорізького державного нотаріального архіву з 17.03.2003. 27.10.2021 за вих. № 10.3-01-70/344 відділом організації роботи та розвитку персоналу у Запорізькій області керівникам структурних підрозділів державної виконавчої служби та державної, реєстрації актів цивільного стану Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), завідувачам державних нотаріальних контор міста Запоріжжя та Запорізької області, завідувачу Запорізького обласного державного нотаріального архіву був надісланий для ознайомлення лист про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 № 1096. Із змістом зазначеного листа [PERSON] під підпис була ознайомлена 28.10.2021, що підтверджується аркушем ознайомлення. 05.11.2021 [PERSON] під особистий підпис була ознайомлена з повідомленням відповідача про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 04.11.2021 № ЛВН-1795. 08.11.2021 за вих. № ДОР-1853 завідувачам державних нотаріальних контор Дніпропетровської, Запорізької, Кіровоградської області було надіслано доручення начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Легостаєва І. щодо обов`язкової вакцинації та проведення організованого виїзду мобільної бригади для щеплення працівників Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 10.11.2021. 17.11.2021 [PERSON] надала письмові пояснення, згідно з якими вона відмовилась від щеплення проти COVID-19 у зв`язку з тим, що у вересні 2021 року перенесла пневмонію та має слабкий стан здоров`я. 26.11.2021 за вих. № 06.3-01-73/2493 відділом з питань нотаріату у Запорізькій області завідувачам державних нотаріальних контор Запорізької області та Запорізького обласного державного нотаріального архіву надіслано до відома та врахування в роботі лист від 24.11.2021 № ІНФ-2121 щодо активізації роботи по проведенню вакцинації в державних нотаріальних конторах та державних нотаріальних архівах. 07.12.2021 [PERSON] під особистий підпис була ознайомлена з повідомленням відповідача про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 06.12.2021 № 10-73/5201. 07.12.2021 07.12.2021 [PERSON] повторно надала письмові пояснення, відповідно до яких вона відмовилась від щеплення проти COVID-19 у зв`язку з тим, що у вересні 2021 року перенесла пневмонію та має слабкий та не стабільний стан здоров`я. Наказом начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.12.2021 № 4901-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] » позивача [PERSON] , консультанта Запорізького обласного державного нотаріального архіву відсторонено від роботи з 09.12.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19. Статтею 46 КЗпП України встановлено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Частинами третьою, четвертою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. У пункті 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час винесення спірного наказу (далі - Постанова № 1236), передбачено, що керівники державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій мають забезпечити: (1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); (2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; (3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 (далі - Наказ № 2153). Згідно з пунктом 4 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого Наказом № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.(пункт 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731). Міністерство юстиції України зробило висновок, що Постанова № 126 та Наказ № 2153 відповідають Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя», а також практиці Європейського суду з прав людини, свідченням чого є реєстрація цього наказу Міністерством юстиції України. Суд оцінюючи втручання у права позивача і чи було таке втручання виправданим, дійшов до наступного висновку. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначено в Наказі № 2153 перелік професій визначено з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України та попередження інфекцій. Тобто, у даному випадку мета втручання у приватне життя позивача була виправдана та легітимна, оскільки загальновідомим є той факт, що COVID-19 є пандемічною хворобою, яка розповсюдилася за короткий строк у всьому світі. У пунктах 274 та 280 рішення від 28.04.2021 у справі «Vavricka And Others V. The Czech Republic» ЄСПЛ констатує, що органи влади держави можуть самостійно визначати політику у сфері охорони здоров`я і межі їх розсуду є достатньо широкими. У даному спорі органи влади, шляхом запровадження обов`язкової вакцинації проти COVID-19 для місця роботи позивача, надали йому вибір зробити щеплення (при відсутності протипоказань) чи бути відстороненим без виплати заробітної плати. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що остання була повідомлена про те, що вона в силу вищезазначених положень законодавства та займаної посади підпадає під перелік осіб, які підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19 на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, відсутність якої тягне за собою відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, крім працівників, за наявності відповідної довідки медичного закладу, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень. Позивач [PERSON] не надала жодних доказів, що свідчили б про неможливість чи наявність об`єктивних труднощів для того щоб зробити щеплення. Також відсутні докази щодо неможливості отримання нею відповідної довідки про наявність протипоказань, у зв`язку з чим чуд дійшов висновку, що позивач не зробила щеплення проти COVID-19 з власної волі, а оскільки вона була попереджена про наслідки у виді відсторонення від посади, то і усвідомлювала ці наслідки. За викладених обставин, судом не встановлено ознак неправомірності під час винесення оскаржуваного наказу в діях начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Легкостаєва І., який, з урахуванням покладеного обов`язку, згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та КЗпП України, правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи за відсутності відповідного щеплення або наявності довідки медичного закладу щодо абсолютних протипоказань до його проведення. У зв`язку з цим, позов в частині скасування спірного наказу є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про поновлення її на роботі та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час відсторонення від роботи, які є похідними вимогами від вимоги про скасування спірного наказу. Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. Крім того, суд звертає увагу, що вимога позивача про поновлення на роботі є неналежним способом захисту прав відстороненого від роботи працівника, оскільки поновленню на роботі підлягають лише звільнені працівники. Звільнення працівника, на відміну від відсторонення, веде до повного припинення трудових відносин із працівником. Суд відхиляє аргумент позивача про те, що обов`язок вакцинуватись від COVID-19 є зміною істотних умов праці, про яку він не був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Суд дійшов висновку, що обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 в підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, не пов`язана зі змінами в організації виробництва і праці, а отже не є зміною істотних умов праці. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed