Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовом до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю. А. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша частини квартири, а саме 1/2 зазначеної квартири належить йому на праві власності, яке перейшло за заповітом від 06 листопада 2007 р. від померлої матері [PERSON] . 27 вересня 2013 року [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті та на що він за Законом буде матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] , яка донькою позивача та онукою померлого [PERSON] . Про наявність заповіту йому було відомо ще за життя батька [PERSON] з його слів. Вказав, що є громадянином Узбекистану і постійно там проживає. Його донька [PERSON] з 2008 року проживає в США. Весь час з моменту смерті батька [PERSON] позивач був впевнений, що [PERSON] є законною власницею 1/2 частини квартири, був згоден з волевиявленням [PERSON] . Інших спадкоємців або осіб, які б претендували на спадкове майно, не було. Також не мав права на обов`язкову частку у спадщині. Враховуючи ці обставини в нього не було законних підстав у встановлений законом строк після смерті батька на звернення до нотаріальних органів за оформленням спадщини. В управління спадковим майном після смерті батька фактично вступив позивач, оскільки здійснював через представника догляд за квартирою та сплачував комунальні платежі. Наприкінці 2020 року [PERSON] вирішив продати спільну з донькою квартиру, провів її оцінку та при оформленні документів дізнався від доньки, що заяву про прийняття спадщини після смерті діда вона до нотаріуса не подала та право власності на 1/2 частини квартири за заповітом не оформила. Окрім того, донька [PERSON] , на спадкове майно у вигляді 1/2 квартири не претендує. 17 травня 2021 року за місцем свого проживання [PERSON] оформила відмову від спадщини за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON] . У березні 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа за його заявою відкрита 22 березня 2021 р. за № 18/2021, номер у спадковому реєстрі 67382516. Нотаріус Яблонського О.В. повідомила про існування заповіту [PERSON] не на його користь та те що заявник пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку при наявності поважних причин. За таких обставин, просив визначити йому додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Запоріжжя. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня2021 року відкрито провадження у даній справі, поставлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судових засіданнях 24 листопада 2021, 13 січня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Розгляд справи відкладено на 15.02.2022 року для надання суду заяви [PERSON] про відмову від спадщини, копія якої долучена до позовної заяви, легалізовану відповідно до чинного законодавства. Представник відповідача у судовому засіданні 24 листопада 2021 року позовні вимоги підтримала. У судове засідання 15 лютого 2022 року сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16 травня 2015 року ( а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частини квартири [ADDRESS] . За життя, а саме 27 вересня 2013 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. ( а.с. 17) Згідно цього заповіту він заповів все своє майно [PERSON] , яка 17 травня 2021 року відмовилась від спадщини, про що суду надано заяву про відмову, належним чином засвідчену ( 103-107) Інша частини квартири, а саме 1/2 зазначеної квартири належить позивачу на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 95). У березні 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа за його заявою відкрита 22 березня 2021 р. за № 18/2021, номер у спадковому реєстрі 67382516. (а.с. 33) 29 квітня 2021 року, приватний нотаріус Якібюк Ю.А. листом повідомила позивача про існування заповіту [PERSON] не на його користь та те що заявник пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку при наявності поважних причин ( а.с. 34-35). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] тривав з [INFO] до 14.11.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Відносини з приводу визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В абз. 21 п. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вказане також викладено в постанові Верховного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17. З досліджених під час розгляду справи доказів та обставин справи вбачається, що позивач не звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, оскільки знав, що батько заповів своє майно доньці позивача та вважав, що [PERSON] прийняла спадщину. Однак, лише наприкінці 2020 року, коли він мав намір продати спільну квартиру, йому стало відомо, що [PERSON] спадщину не прийняла та не має намір її приймати, про що надіслала з США відмову від прийняття спадщини від 17 травня 2021 року і саме з цього часу у позивача виникло законне право на спадкування майна після померлого батька [PERSON] , в зв`язку з чим він і звернувся до суду. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved