Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 липня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір надання позики № 2012846163 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 12\~580,00 грн. зі сплатою 0,01 % річних. 22 грудня 2018 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2012846163 від 12.07.2018 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ПАТ«ОТП Банк» втратив такі права. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.11.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9052,35 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~5749,33 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~0,77 грн.; заборгованість з комісії 3\~302,25грн. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позичальника виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Станом на 23.11.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10\~689,84грн., з яких: 3 % річних\~517,91 грн., втрати від інфляції\~1119,58 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~0,77 грн.; заборгованість з комісії 3\~302,25грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 10\~689,84 грн., судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 січня 2022 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав частково, а саме в частині заборгованості за кредитним договором в розмірі 5,749,33 грн та 0,77 грн заборгованість за відсотками. В іншій частині позовні вимоги не визнав. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір надання позики № 2012846163, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 12580,00грн грн зі сплатою 0,01 % річних. 22 грудня 2018 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2012846163 від 12.07.2018 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ПАТ«ОТП Банк» втратив такі права. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.11.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9052,35 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~5749,33 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~0,77грн.; заборгованість з комісії 3\~302,25грн. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позичальника виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Станом на 23.11.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10\~689,84грн., з яких: 3 % річних\~517,91 грн., втрати від інфляції\~1119,58 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~0,77 грн.; заборгованість з комісії 3\~302,25грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 10\~689,84 грн., судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження № 4-131цс19)\~зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки\~Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати, встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Умови та правила надання банківських послуг Позивачем, з огляду на їх мінливий характер, не можна застосовувати щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано підтверджень, що саме\~Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які долучено до позовної заяви розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні\~запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем\~Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості\~використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття\~позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень\~статті\~527\~ЦК\~України,\~боржник\~зобов`язаний\~виконати\~свій\~ обов`язок,\~\~а \~кредитор\~-\~\~прийняти виконання\~особисто,\~якщо\~інше\~не встановлено\~договором або\~\~законом,\~\~не випливає\~із\~суті\~зобов`язання\~чи\~звичаїв\~ділового обороту. \~Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кріедитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до\~положень\~статті\~625\~ЦК\~України,\~боржник\~не\~звільняється\~від відповідальності\~за\~неможливість\~виконання ним\~грошового\~зобов`язання. \~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Суд прийшлов до висновку , що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 20112846163 від 12.07.2016 року у розмірі 5750,10грн, з яких 5749,33грн заборгованість за тілом кредиту та 0,77 грн заборгованість за відсотками на день відступлення права вимоги . Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі\~2270,00 грн. В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00грн , суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено квитанцію про сплату наданих послуг на правову допомогу в розмірі 90\~000,00 грн АО «Лігал-Ассістанс»(а.с.76) , однак, з вказаної квитанції не можна встановити, що до перерахованої суми входять також 9000,00 грн - фактичні витрати за надання правової допомоги саме по цій справі, а тому в зазначеній частині вимог слід відмовити. Суд звертає увагу на строк позовної давності , а саме момент укладення догвору переуступки та дату пред.явлення позову.

Outcome: partial