Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 18 жовтня 2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час спільного проживання у них народились діти, а саме: [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Діти проживають разом із позивачкою і перебувають на повному її утриманні. 28 листопада 2012 року Ємільчинським районним судом Житомирської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. 07 квітня 2015 року Любарським районним судом Житомирської області прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. 01 лютого 2017 року Любарським районним судом Житомирської області прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн., щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На теперішній час вказаний розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного рівня життя дітей, встановлена сума є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб. Окрім того, їх син [PERSON] є дитиною інвалідом до 16 років, що також призводить до додаткових матеріальних витрат. Саме тому, позивачка просить суд ухвалити рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання дітей на підставі рішення Любарського районного суду № 282/316/15-ц від 07.04.2015 та рішення Любарського районного суду Житомирської області № 282/71/17 від 01.02.2017 та визначити розмір аліментів в розмірі Ѕ частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також просить ухвалити рішення про стягнення із відповідача на її користь на її утримання 500 грн. щомісяця на період всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. У судове засідання позивач не з`явилась, але у матеріалах справи міститься її клопотання у якому просить справу розглядати у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що заочним рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2012 року по справі № 607/729/12 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/316/15-ц від 07 квітня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 100 грн. щомісяця і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області по справі № 282/71/17 від 01 лютого 2017 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 100 грн. на кожну дитину щомісяця і до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Саме тому, враховуючи те, що після ухвалення рішення суду, згідно якого із відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, розмір яких, на даний час є меншим ніж передбачено чинним законодавством, враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача і відповідно його можливість надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей, суд дійшов висновку, що позов в наведеній частині підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог позивачки про стягнення на її користь щомісячно 500 грн., у зв`язку з тим, що вона проживає з дитиною з інвалідністю, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до медичного висновку КНП «Любарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Любарської селищної ради № 148 від 29 березня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , є дитиною інвалідом до 16 років. Тобто, судом встановлено, що дійсно дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною інвалідом до 16 років і на даний час проживає з матір`ю. Однак ні у висновку, ні у інших матеріалах справи не зазначено, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Відтак, однієї із підстав, яка передбачена ст. 88 СК України, для отримання утримання від іншого з подружжя у зв`язку з опікуванням за дитиною з інвалідністю є те, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду. В даному ж випадку суду не надано жодних доказів того, що дитина [PERSON] , [INFO] , не може обходитися без постійного стороннього догляду. Саме тому, суд дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог на її користь із відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial