Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

16.12.2021 року Національна академія внутрішніх справ (надалі НАВС) звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що наказом ректора НАВС від 23.07.2017 № 114 о/с [PERSON] з 14 серпня 2017 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. 23.11.2017 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУНП в Миколаївській області та [PERSON] укладено контракт № 2017/274 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до наказу НАВС від 04.07.2020 № 558 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. 15.03.2021 року на адресу НАВС супровідним листом від ГУНП в Миколаївській області від 23.02.2021 № 1024/14-2021 надійшла інформація, що відповідача 05.04.2021 року звільнено зі служби в Національній поліції за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. У порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Контрактом трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання, що призвело до порушення умов Договору. Вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі з 14.08.2017 року по 04.07.2020 року складає 74472 грн. 10 коп. Відповідач кошти до НАВС не повернув. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням його у навчальному закладі з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованоств та судовий збір. Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14 серпня 2017 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням з проходженням табірного збору з 14 серпня 2017 року за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», що підтверджується витягом з наказу № 114 о/с від 23.07.2017 року /а.с.8/. 23.11.2017 року між НАВС в особі ректора Чернєя В.В., що діє на підставі Статуту, з одного боку, Головним управлінням Національної поліції України в Миколаївській області в особі начальника Мороза Ю.Л., який діє на підставі Положення, з другого боку, та рядовим поліції [PERSON] , з третього боку, було укладено контракт(надалі контракт) № 2017/274 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (Національній академії внутрішніх справ), предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «правоохоронна діяльність»/а.с.7/. Згідно пунктів 2.1.1., 2.1.4. договору позивач зобов`язався: забезпечити навчання особи згідно з освітньо-професійною програмою підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, забезпечити можливість користування особою навчально-матеріальною базою. [PERSON] відповідно до підпунктів 2.3.1., 2.3.4., 2.3.5. договору зобов`язався: виконати в повному обсязі освітньо-професійну програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра; після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою, у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця, витрати , пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про національну поліцію» Відповідно до ч. З\~ст. 64 Закону України «Про вищу освіту»\~випускники закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Крім того, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державними замовленням в вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 (через хворобу або у зв`язку зі скороченням штатів) частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Після закінчення навчання [PERSON] присуджено ступінь вищої освіти бакалавр та видано документ про вищу освіту здобувачам вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» (державне замовлення, набір 2017 року) навчально-наукового інституту № 3 та відрахувати їх у зв`язку із завершенням навчанням, затверджено розмір фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ випускників Навчально-наукового інституту № 3 [PERSON] у розмірі 74366,86 грн., що підтверджується витягом з наказу № 558 від 04.07.2020 року /а.с.9/. Разом з тим, наказом № 56 о/с від 01.02.2021 року на підставі поданого рапорту від 30.01.2021 року [PERSON] був звільнений зі служби в поліції згідно п.7 ч.1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» /а.с.11/. Таким чином, НАВС виконав зобов`язання, передбачені договором; [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, трирічний термін перебування на службі по закінченню навчання не відпрацював. При цьому [PERSON] був попереджений про наслідки такого звільнення, зокрема про обов`язок повернути витрачені на нього кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, одним з таких наслідків є відшкодування збитків. Пунктом 2.3.5 контракту у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця, витрати , пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про національну поліцію.» Аналогічні положення щодо обов`язку відшкодувати витрати за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі, затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України». Також обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, закріплений статтею 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 74 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до ст. 74 Закону України «Про національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 затверджено Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах. Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. З наданих позивачем довідок вбачається, що за період навчання [PERSON] з 14.08.2017 року по 04.07.2020 року в Національній академії внутрішніх справ витрати на його утримання склали 74472 грн. 10 коп., з яких витрати: на грошове забезпечення 9552 грн. 61 коп.; на продовольче забезпечення 32307 грн. 45 коп., на медичне забезпечення 709 грн. 36 коп.; на речове забезпечення 8018 грн. 82 коп.; на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 23883 грн. 86 коп. грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками, які складені фахівцями відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС. Разом з тим, [PERSON] , грошові кошти не повернув. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання. Термін його перебування на державному забезпеченні з 14.08.2017 року по 04.07.2020 року і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі складає 74472 грн. 10 коп. Отже, звільнившись зі служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП в Миколаївській області від 01.02.2021 № 56 о/с, відповідачем було порушено умови Договору, що є підставою для відшкодування зазначених витрат. Відповідно до п.5,6 Порядку відшкодування, передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається строк тривалістю 30 діб для відшкодувати МВС витрати у добровільному порядку. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Тобто, законодавством передбачений 30-денний термін з моменту звільнення зі служби особи для добровільного відшкодування витрат. Проте на сьогодні, грошові кошти від відповідача до НАВС не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати (розстрочення суми заборгованості тощо). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або\~законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У суду відсутні сумніви щодо добровільності позиції відповідача щодо визнання позову. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними представником позивача належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved