Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до військової частини [NUMBER] Збройних сил України, третя особа на стороні відповідача: квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Кропивницький про поновлення на квартирному обліку. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] , у військовому званні старший прапорщик. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 22.08.2019 року №7-РС позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із закінченням строку контракту. Згідно витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] від 20.09.2019 року №189 про виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечень, вислуга позивача у Збройних Силах України станом на 20.09.2019 року складає: календарна 27 років 8 місяців 9 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 2 місяців 1 день, житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався. 26.12.2003 року на підставі рапорту позивача, його було прийнято на квартирний облік у Кіровоградському гарнізоні в Кіровоградському зональному відділенні ВСП, як безквартирного зі складом сім`ї 3 особи (позивач, дружина [PERSON] 1976 р.н. та донька [PERSON] , 1997 р.н.), з 26.12.2003 року. Після розлучення з дружиною [PERSON] 2015 році, склад сім`ї було зменшено до 2х осіб (позивач та його донька). Згідно довідки відповідача №276 від 20.10.2015 року підтверджується, що позивач перебуває на квартирному обліку у Кіровоградському гарнізоні та військовій частині А184С 26.12.2003 року, складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме: позивач [PERSON] , 1970 р.н. та донька [PERSON] 1997 р.н. 07.09.2015 року на виконання вимог протоколу засідання житлової комісії ВЧ [NUMBER] за №4/96, позивачем був наданий повний пакет документів та рапорт про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання житлове приміщення. Однак, жодної компенсації відповідачем виплачено не було. У 2016 році, відповідач знову повідомив позивача про можливість отримати грошову компенсацію за належне йому для отримання житлове приміщення у складі сім`ї з 2-х осіб. Також жодної компенсації відповідачем не виплачено до цього часу. В 2016-2017 роках, під час служби позивач безпосередньо приймав участь антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. В зв`язку з цим, позивач здобув статус учасника бойових дій, про що має відповідне посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , № [NUMBER] від 07.04.2017 року. З 17.04.2017 року на підставі рапорту позивача було зараховано в першочергову чергу для поліпшення житлових умов складом сім`ї дві особи (позивач та його донька), зв`язку з набуттям пільг учасника бойових дій. Вказує, що з того моменту і до цього часу, відповідач не забезпечив житлом позивача та не виплатив жодної грошової компенсації. Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 27.01.2021 року, яке оформлено протоколом №51/44, позивача разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на розірвання трудових відносин з підприємством та те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч [NUMBER] . Вважає, що зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку є незаконним та таким, що порушує їх конституційні права, суперечить Конституції України та Житловому кодексу України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 07.04.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по цивільній справі, призначено підготовче засідання. 01.09.2021 року до суду надійшла заява представника позивача щодо уточнення позовних вимог, якою просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №51/44 від 27 січня 2021 року, в частині зняття [PERSON] зі складом сім`ї 2 (дві) особи, з квартирного обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині [NUMBER] , зобов`язати військову частину [NUMBER] прийняти рішення про поновлення [PERSON] зі складом сім`ї 2 (дві) особи на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових та перебувають на обліку у військовій частині [NUMBER] , з правом на отримання житла або грошової компенсації за нього, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 27.01.2021 року, зі збереженням часу перебування на обліку - з 26.12.2003 року в загальній черзі та з 17.04.2017 року у списку першочергового забезпечення житлом, як учасника бойових дій. Крім того, просив залишити без розгляду третю позовну вимогу щодо забезпечення [PERSON] та членів його сім`ї житлом для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення. Від представника відповідача 14.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вказав, що позивач був звільнений наказом командира в/ч [NUMBER] від 22.08.2019 року № 7-РС з військової служби, у зв`язку з закінченням строку контракту. Правових підстав для залишення позивача на квартирному обліку в/ч [NUMBER] , у зв`язку із закінченням контракту у житловій комісії в/ч [NUMBER] не було. Зазначає, що відповідач в своїх діях керувався вимогами чинного законодавства. 15.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2022 року позов [PERSON] до військової частини [NUMBER] Збройних сил України, третя особа на стороні відповідача: квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Кропивницький про поновлення на квартирному обліку в частині вимог щодо забезпечення [PERSON] та членів його сім`ї житлом для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення - залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач - військова частина [NUMBER] Збройних сил України, його представник в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлявся судом належним чином, також подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, в задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав визначених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи на стороні відповідача: квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Кропивницький в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належно, письмових пояснень не подала. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення заявлених вимог, з наступного. У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у в/ч [NUMBER] , у званні старший прапорщик. Наказом командира в/ч [NUMBER] від 22.08.2019 року №7-РС позивача звільнено з військової служби в запас, у зв`язку з закінченням строку контракту. Згідно витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] від 20.09.2019 року №189 про виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечень, вислуга позивача у Збройних Силах України станом на 20.09.2019 року складає: календарна 27 років 8 місяців 9 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 2 місяців 1 день, житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався. Рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 27.01.2021 року, яке оформлено протоколом № 51/44, [PERSON] разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на розірвання трудових відносин з підприємством та те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч [NUMBER] . 26.12.2003 року на підставі рапорту позивача, його було прийнято на квартирний облік у Кіровоградському гарнізоні в Кіровоградському зональному відділенні ВСП, як безквартирного зі складом сім`ї 3 особи (позивач, дружина [PERSON] 1976 р.н. та донька [PERSON] , 1997 р.н.), з 26.12.2003 року. Після розлучення з дружиною [PERSON] у 2015 році, склад сім`ї було змінено на 2 (дві) особи (позивач та його донька [PERSON] , 1997 р.н.). Згідно довідки відповідача №276 від 20.10.2015 року підтверджується, що позивач перебуває на квартирному обліку у Кіровоградському гарнізоні та військовій частині А184С 26.12.2003 року, складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме: позивач [PERSON] , 1970 р.н. та донька [PERSON] 1997 р.н. 07.09.2015 року на виконання вимог протоколу засідання житлової комісії ВЧ [NUMBER] за №4/96, позивачем був наданий повний пакет документів та рапорт про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання житлове приміщення. У 2016 році, відповідач знову повідомив позивача про можливість отримати грошову компенсацію за належне йому для отримання житлове приміщення у складі сім`ї з 2-х осіб. Також жодної компенсації відповідачем не виплачено до цього часу. В 2016-2017 роках, під час служби позивач безпосередньо приймав участь антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. В зв`язку з цим, позивач здобув статус учасника бойових дій, про що має відповідне посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , № [NUMBER] від 07.04.2017 року. З 17.04.2017 року на підставі рапорту позивача було зараховано в першочергову чергу для поліпшення житлових умов складом сім`ї дві особи (позивач та його донька), зв`язку з набуттям пільг учасника бойових дій. 07.11.2019 року, після звільнення позивача з військової служби житловою комісією військової частини [NUMBER] було вирішено зарахувати до списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають в першочерговій черзі у військовій частини [NUMBER] до позачергової черги звільненого з військової служби в запас за віком старшого прапорщика запасу [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Отже, зазначеним законом Держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно п.3 даного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року. Згідно довідки про перевірку житлових умов № 398 від 22.12.2020 житлова комісія в/ч [NUMBER] дійшла висновку, що позивач [PERSON] , який мешкає в гуртожитку, що належить Міністерству оборони України, за адресою [ADDRESS] , склад сім`ї дві особи, ( [PERSON] , 1970 р.н. та донька [PERSON] , 1997 р.н.), - потребує поліпшення житлових умов. Позивач звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку контракту має вислугу на військовій службі більше 27 років, є учасником бойових дій та законно перебуває на квартирному обліку у в/ч [NUMBER] з 26.12.2003 по 27.01.2021 зі складом сім`ї 2 особи. Отже, позивач має право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї у в/ч [NUMBER] за місцем проживання (реєстрації), тому зняття їх рішенням житлової комісії від 27.01.2021 з обліку порушене їх право на одержання житла, передбачене Конституцією України. Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття [PERSON] з квартирного обліку були відсутні. Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України. Щодо вимог позивача в частині отримання житла або грошової компенсації за нього суд зазначає наступне. Рішення щодо кожного військовослужбовця про погодження надання постійного житла приймається після розгляду списку надання постійного житла Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Питання надання житла або компенсації за нього відносно [PERSON] не розглядалось. Тому не має підстав вважати, що його право порушене. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №51/44 від 27 січня 2021 року, в частині зняття [PERSON] зі складом сім`ї 2 (дві) особи, з квартирного обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині [NUMBER] , зобов`язати військову частину [NUMBER] прийняти рішення про поновлення [PERSON] зі складом сім`ї 2 (дві) особи на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових та перебувають на обліку у військовій частині [NUMBER] в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 27.01.2021 року, зі збереженням часу перебування на обліку - з 26.12.2003 року в загальній черзі та з 17.04.2017 року у списку першочергового забезпечення житлом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача військової частини [NUMBER] Збройних сил України на користь держави 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial