Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступним. 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за зверненням відповідача вчинено виконавчий напис № 53673 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором 741973156 від 19 грудня 2018 р., укладеного між позивачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у розмірі на загальну суму 18 588,26 грн. Позивачка дійсно укладала кредитний договір 741973156 від 19 грудня 2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ідентифікаційний код юридичної особи 38569246. Стягувачем у виконавчому написі зазначено відповідача, з яким будь-які кредитні договірні відносини у позивачки відсутні. Оскільки Позивачка не отримувала від Кредитора письмового повідомлення про заміну кредитора ні за Договором відступлення прав вимоги за кредитним договором 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ні за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 517 ЦК України, у неї відсутні достатні підстави для виконання обов`язків іншим, ніж Кредитор особам, у тому числі й Відповідачу. Позивачка вважає, що вищевказаний виконавчий напис, вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис про стягнення кредитного заборгованості по договору, який не посвідчений нотаріально, також нотаріусом не перевірена безспірність заборгованості, зазначена у виконавчому написі, тому просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2021 р. відкрито провадження по даній справі, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 р. постановлено про забезпечення даного позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним позивачкою виконавчого напису. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2021 р. постановлено про витребування у приватного нотаріуса Горай О.С. матеріалів нотаріальної справи по вчиненню оскаржуваного позивачем виконавчого напису, у приватного виконавця Проценко Д.Ю. копії матеріалів виконавчого провадження, відкритого на підставі оскаржуваного позивачкою виконавчого напису. Копія даної ухвали суду була направлена на адресу приватного нотаріуса Горай О.С., останній її отримав, але витребувані документи суду не надав. Приватним виконавцем Проценко Д.Ю. надані витребувані судом письмові докази. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення не заперечували. В судові засідання представник відповідача по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надавав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені, причини їх неявки суду не відомі. Вислухав пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 19.12.2018 р. укладено кредитний договір №741973156, за яким позивачу надано кредит у розмірі 1000,00 грн., за умови повернення кредитних коштів протягом 30 днів з дня отримання кредитних коштів, тобто 18.01.2019 р. 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського округу Горай О.С., за зверненням відповідача по справі, вчинено виконавчий напис №53673 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором 741973156 від 19 грудня 2018 р., укладеного між позивачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у розмірі на загальну суму 18 588,26 грн. Згідно виконавчого напису відповідач набув права вимоги за зазначеним у виконавчому написі кредитного договору на підставі договору про відступлення прав вимог № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. За виконавчим написом з позивача призначено стягнення кредитна заборгованість у розмірі 17 388 гривень 26 копійок, за період з 05 серпі 2020 року по 05 серпня 2020 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 997,03 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредите становить 908,40 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 12 482,83 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 13 Закону Украй «Про нотаріат» стягнуто плати із Відповідача в розмірі 1 200,00 грн., які підлягаю стягненню з Позивачки на користь Відповідача.Загальна сума, що підлягає стягненню з Позивачки - 18 588,26 грн.. Приватним виконавцем Проценко Д.Ю. здійснюється примусове виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса (ВП № 63803452). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З копії вищевказаного кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, вбачається, що він не укладався з ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС», а укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в матеріалах виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем копії договорів відступлення, на які є посилання у оскаржуваному виконавчому написі, відсутні. Відповідачем проігноровані позовні вимоги, докази на підтвердження вказаних у виконавчому написі обставин, спростування позивних вимог, суду не надано. Приватним нотаріусом Горай О.С. вимоги, викладені у вищевказаній ухвалі суду про витребування доказів, проігноровані. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом не перевірені підстави для вчинення виконавчого напису. Також приватним нотаріусом не враховано наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України. В Постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін. З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріальні, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. 28 вересня 2020 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. З огляду на вищевказне, приватним нотаріусом Горай О.С.. недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням вищевказаних умов. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про визнання оскаржуваного виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved