Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

01.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 24.09.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 9087 та яким запропоновано стягнути з нього на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість, що виникла за кредитним договором № R01.00202.005736374, укладеним 24.09.2019 року між ним та відповідачем. Згідно із оспорюваним виконавчим написом заборгованість, яка нарахована до стягнення становить 155798,31 грн. та така була нарахована за період з 24.11.2020 року по 08.09.2021 року. Крім того, на підставі даного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. було відкрито виконавче провадження № 67363755, на підставі якого здійснюється примусове стягнення заборгованості. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки Кредитний договір № R01.00202.005736374 від 24.09.2019 року нотаріально не посвідчувався, а тому в приватного нотаріуса не було жодних правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. При цьому, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним. Враховуючи наведене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса, вчинений 24.09.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 9087, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2021 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Третім особам визначено строк для подання пояснень щодо позову. 28.12.2021 року відповідачем АТ «Ідея Банк» було подано до суду відзив на позовну заяву в обгрунтування якого останній зазначив, що оскільки позивач не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань згідно Кредитного договору № R01.00202.005736374 від 24.09.2019 року, у нього виникла заборгованість, яка нарахована у повній відповідності до умов такого правочину. На цій підставі приватним нотаріусом було вчинено спірний виконавчий напис. У свою чергу, такий виконавчий документ було видано з додержанням вимог чинного законодавства, а стягнута заборгованість є безспірною. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю. 04.01.2022 року від позивача надійшла на адресу суду відповідь на відзив у якій останній зазначає, що викладені представником відповідача у його відзиві обгрунтування є в повній мірі безпідставними та певна їх частина є власним трактуванням норм чинного законодавства України. При цьому, жодних доказів, які б вказували на безспірність суми заборгованості, яка була запропонованою до стягнення у спірному виконавчому написі, стороною відповідача надано не було, що свідчить про необгурнтованість їх заперечень. Просить позов задовольнити. Вищевказана відповідь на відзив була вручена АТ «Ідея Банк» 04.01.2022 року та станом на дату постановлення даного судового рішення заперечення на відповідь на відзив від АТ «Ідея Банк» на адресу суду не надходили. У зв`язку із невірним зазначенням позивачем адреси здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М., останній повторно було надіслано копію позовної заяви із доданими до неї документами, які вручено 28.01.2022 року. Приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С.С. позовна заява з додатками була вручена 10.12.2021 року. Станом на дату ухвалення даного судового рішення від приватного нотаріуса Сазонової О.М. та приватного виконавця Пироги С.С. письмові пояснення на позовну заяву на адресу суду не надходили. Враховуючи процесуальні строки для подання своєї позиції з приводу предмету спору, визначені ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2021 року, які наразі сплинули для кожної із сторін, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.00202.005736374, за умовами якого позивач отримав від відповідача грошові кошти на поточні потреби та зобов`язався їх повернути в порядку та в строки, визначені цим же правочином. Вказаний договір нотаріально не посвідчувався (а.с. 3-4). 24.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9087, яким з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором № R01.00202.005736374, укладеним 24.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] в загальному розмірі 155798,31 грн., яка була нарахованою за період з 24.11.2020 року по 08.09.2021 року (а.с. 7). На підставі вказаного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 04.11.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67363755 (а.с. 5-6). Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує, зокрема, тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 - Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі - Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. виконавчого напису від 24.09.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 9087, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, витрати пов`язані із забезпеченням доказів, як процесуальна дія, необхідниа для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносить до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 908 грн., за звернення до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 454 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved