Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Представник позивача в липні 2020 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить: - визнати незаконним рішення Херсонської міської ради про приватизацію кімнати № 19 загальною площею 31,8 кв.м. житловою площею 17.6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яке видане на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження заступника начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 03.03.20018р. № 1676; - скасувати свідоцтво про право власності [PERSON] . На зазначену кімнату; - скасувати розпорядження заступника начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 03.03.20018р. № 1676, яким зазначена вище кімната у комунальній власності приватизована на ім`я [PERSON] ; - витребувати кімнату від [PERSON] , як добросовісного набувача на підставі договору дарування серії та номер 842 вчинений 19.07.20118р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчук В.Ю. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 42131670 від 19.07.2018р. Номер запису право власності: 27108266. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.04.1986 року виконавчий комітет Дніпровської ради народних депутатів в м.Херсоні на підставі рішення виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м.Херсона від 28.03.1986 року № 141/6 видав ордер № 69 на ім`я [PERSON] на сім`ю з семи чоловік на право на заняття чотирьох кімнат загальною площею 58,92 кв.м. у квартирах [ADDRESS] . Позивач разом з сімєю з моменту вселення в 1986 році і по теперішній час проживають в займаному житловому приміщенні, мають права наймачів. Рішенням суду від 28.02.2012 року зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] за вищезазначеною адресою та вселено їх до вказаної квартири, визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно якого зазначеним особам в спільне користування виділено жилі кімнати площею 17,9 кв.м ( №2), 12,3 кв.м (№3) квартири [ADDRESS] та жилу кімнату площею 12,5 кв.м (№7) квартири [ADDRESS] . Зобов`язано виконавчий комітет Херсонської міської ради укласти з [PERSON] окремий договір найму жилого приміщення. [INFO] померла [PERSON] , однак позивач не змін прийняти спадщину після її смерті, оскільки право власності на частину квартири [ADDRESS] належить іншій особі. Згідно архівних даних управління обліку, розподілу та приватизації житла ХМР кімната № 19 відповідно до розпорядження заступника начальника управління від 03.03.2018 року № 1676 приватизована на ім`я [PERSON] . Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартири площею 31.8 кв.м. належить [PERSON] на підставі договору дарування від 19.07.2018 року. Позивач не погоджується з рішенням про приватизацію кімнати площею 31,8 кв..м на ім`я [PERSON] , оскільки таке рішення порушує його права на приватизацію оскільки він та члени його сім`ї не давали покійній згоди на приватизацію частини спільного житла у комунальній квартирі, відповідно, остання не мала прав дарувати відповідачу вказану квартиру. За захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.09.2020 року зазначений позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків. Ухвалою суду від 25.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 16.10.2020 року на адресу суду від представника Херсонської міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності належних доказів того, що позивач є наймачем спірної квартири та має право на користування нею, не підтверджено порушення його прав з підстав зазначених у позові. 30.03.2021 року на адресу суду від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію представник обґрунтовує тим, що відповідно до закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" зі змінами станом на 22.02.1994 рік, відсутні обмеження щодо обов`язковості згоди усіх мешканців на приватизацію займаної ними жилої площі. Посилання позивача на вимоги ч.2 ст.8 вказаного закону є помилковими, оскільки цією нормою передбачена передача займаних квартир ( в цілому) у приватну власність особам, які постійно проживають в квартирі, в не кімнат у квартирах, де мешкають два і більше наймачів ( комунальні квартири). Квартира [ADDRESS] є комунальною квартирою в якій мешкали 2 наймача - [PERSON] та [PERSON] , яка реалізувала своє право на приватизацію займаної кімнати площею 17,6 кв.м. після чого квартира залишилася у власності двох власників - Херсонської міської ради та [PERSON] . Приватизована кімната в квартирі [ADDRESS] не є предметом договору найму житлового приміщення, укладеному з [PERSON] , що свідчить про відсутність порушень житлових прав, як позивач, так і членів його сім`ї. Безоплатна приватизація шляхом передачі громадянам квартир у власність не є правочином, право витребування майна від набувача належить тільки власнику, яким є ХМР, а не позивач. Ухвалами суду від 28.04.2021 року позовні вимоги в частині визнання громадянам [PERSON] та членам його сім`ї права на приватизацію кімнат загальною площею 58,92 кв.м. у квартирах [ADDRESS] . - залишені без розгляду. Залучено в якості співвідповідача - Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 22.09.2021 року замінено відповідача - Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради на належного - Департамент міського господарства Херсонської міської ради. Ухвалою суду від 19.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі , призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.12.2021 року витребувано докази по справі. Представник позивача надав на адресу суду заяву про проведення розгляду справи за наявними в справі доказами без його участі. Представник Херсонської міської ради надала на адресу суду заяву про проведення розгляду справи за наявними в справі доказами. Представник відповідача [PERSON] просила розглядати справи без її участі за наявними в справі доказами, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Департаменту міського господарства Херсонської міської ради не скористався правом на подання відзиву або письмових пояснень. Треті особи в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України). Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 18.04.1986 року виконавчим комітетом Дніпровської ради народних депутатів в м.Херсоні на підставі рішення Дніпровської районної ради народних депутатів м.Херсона від 28.03.1986 року № 141/6 видано ордер № 69 на ім`я [PERSON] на сім`ю з семи чоловік на право на заняття чотирьох кімнат загальною площею 58,92 кв.м. у квартирах [ADDRESS] . Скад сім`ї зазначений наступний: чоловік - [PERSON] ; донька - [PERSON] ; син - [PERSON] , дружина сина - [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] (а.с.45) Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 28.02.2012 року справа № 2120/2-4415/11 зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] .; вселено зазначених осіб до вказаної квартири. Крім цього визначено порядок користування квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] за вказаною адресою. Зобов`язано виконавчий комітет Херсонської міської ради укласти з [PERSON] окремий договір найму жилого приміщення.(а.с.5-6). Згідно протоколу № 6 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 19.06.2012 року, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 17.07.2012 року № 230 наймачем трьох кімнат квартири [ADDRESS] за вищезазначеною адресою визнано [PERSON] зі складом сім`ї 4 и. Наймачем 1 кімнати квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] зі складом сім`ї 1 особа. Укласти окремі договори найму з [PERSON] ( на кімнату квартири [ADDRESS] житловою площею 17,9 кв.м. + кімнату квартири [ADDRESS] площею 12,3 кв.м. + кімнату квартири [ADDRESS] житловою площею 12,5 кв.м. і загальну площу квартири [ADDRESS] ) та [PERSON] ( на житлову площу кімнати № 19 - 18,2 кв.м., залишивши загальну площу квартиру спільному користуванні)(а.с.47) На виконання вищевказаного рішення, 23.03.2017 року між департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та [PERSON] укладеного договір найму кімнати квартири [ADDRESS] житловою площею 17,9 кв.м. + кімнати квартири [ADDRESS] площею 12,3 кв.м. + кімнати квартири [ADDRESS] житловою площею 12,5 кв.м. і загальну площу квартири [ADDRESS] (а.с.46) 09.01.2018 року між департаментом житлово-комунального господаоства Херсоснької міської ради та [PERSON] укладеного договір найму кімнати № 19 житловою площею 17,6кв.м. за адресою [ADDRESS] . Укладенню вказаного договору найму передувала заява [PERSON] , розглянута на засіданні міської громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті ХМР 14.11.2017 року рішення якої затверджено 21.11.2017 року за № 374 (а.с.106,109) Таким чином квартира [ADDRESS] була комунальною квартирою в якій мешкали 2 наймачі [PERSON] та [PERSON] з якими власником житла укладено договори найму. 06.02.2018 року [PERSON] звернулася з заявою до начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла ХМР про передачу у приватну валсність кімнати у комунальній квартирі, яку вона займає. (а.с.108). Розпорядженням № 1676 від 03.03.2018 року задоволено прохання [PERSON] щодо приватизації кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] в якій вона мешкає та передано вказану кімнату в приватну власність. З приватизаційної справи спірній квартири , наданої на виконання ухвали сду про витребування доказів, вбачається розрахунок площі, що приватизується безоплатно , і вона становить 31,8 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності, виданого управлінням обліку розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 03.03.2018 року на підставі розпорядження № 1676 від 03.03.2018 року, [PERSON] є власником кімнати у комунальній квартири [ADDRESS] (а.с.58) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17.10.2019 року Суворовським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у херсонській області, актовий запис № 770 (а.с.7) Листом другої Херсонської державної нотаріальної контори № 849/02-14 від 22.05.2020 року [PERSON] повідомлено про належність квартири [ADDRESS] , на яку позивач мав намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] - іншій особі та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.(а.с.9) Згідно довідки КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" ХОР № 1511 від 12.05.2020 року право власності на спірну квартиру [ADDRESS] , згідно матеріалів інвентарної справи не зареєстровано.(а.с.10) З листа виконавчого комітету Херсонської міської ради № 8-4707-11/12 від 04.06.2020 року, наданого на адвокатський запит, вбачається, що питання приватизації квартири [ADDRESS] - не розглядалося виконавчими органами міської ради. кімната у комунальній квартирі [ADDRESS] , відповідно до розпорядження заступника начальника управління обліку, розподілу та приватизації житла ХМР від 03.03.2018 року № 1676 приватизована на ім`я [PERSON] . (а.с.12) Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 210013354 від 25.05.2020 року, власником кімнати у комунальній власності [ADDRESS] площею 31,8 кв..м на підставі договору дарування, посвідченого 19.07.2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчук В.Ю. за реєстровим № 842 є [PERSON] .(а.с.13,59). Згідно ст.ст.30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення(ч.1ст.61 ЖК Української РСР). Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання, визначались Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на 03.03.2018, тобто на час винесення оскаржуваного розпорядження та видачі свідоцтва). Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. На підставі ч.2 ст.8 вказаного Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 та зареєстрованим в Мін`юсті 29.01.2010 року за№ 109/17404. На підставі п. 1 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), вбачається, що таке Положення визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до змісту п. 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються, зокрема: заява на приватизацію квартири; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку; довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; технічний паспорт на квартиру; копія ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації. Судом встановлено, що в комунальній квартирі [ADDRESS] мешкали 2 наймачі [PERSON] та [PERSON] , з якими власником майна укладено два різних договори найму з зазначенням наданої житлової площі. [PERSON] реалізувала своє право на приватизацію займаної кімнати площею 17,6 кв.м. в квартирі [ADDRESS] після чого квартира залишилася у спільній власності [PERSON] та Херсонської міської ради (так як [PERSON] не реалізувала своє право на приватизацію). З аналізу змісту наведених норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» можна дійти висновку, що право на приватизацію житла мають лише особи, які фактично проживають у займаних квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитках, кімнатах у комунальних квартирах, за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в зазначених приміщеннях, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 01 червня 2020 року у справі № 520/14902/17 (провадження № 61-21727св19), від 19 лютого 2021 року у справі №176/1698/17 (провадження №61-6510св19). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В даній справі, приватизована [PERSON] кімната не є предметом договору найму житлового приміщення, укладеного з дружиною позивача. На момент приватизації квартири [PERSON] , як наймач окремої кімнати квартири в гуртожитку, мешкала там одна та не мала членів сім`ї, тому , мала право приватизувати таку кімнату і без участі позивача та членів його сім`ї. Позивачем суду не надано доказів права користування спірною кімнатою у комунальній квартирі [ADDRESS] , доказів реєстрації та проживання за вказаною адресою разом з [PERSON] у виділеній їй кімнаті в якості члена сім`ї наймача, тому твердження позивача про обов`язковість його згоди на приватизацію кімнати [PERSON] є помилковими. Матеріали справи не містять та позивачем не доведено порушення його прав під час приватизації [PERSON] кімнати у гуртожитку, а тому відсутні підстави для визнання незаконним рішення Херсонської міської ради про приватизацію кімнати № 19 та скасування свідоцтва про право власності на житло, розпорядження органу приватизації № 1676 та витребування кімнати від нового власника, який на законних підставах придбав спірне майно. Крім того слід зазначити, що вимога про витребування майна може бути заявлена власником майна, а у суду відсутні підстави вважати позивача власником такого майна. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність порушення законодавства щодо порядку та умов приватизації [PERSON] кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] , тому вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не підлягають задоволенню у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed