Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Керівник Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних вчиненням кримінального правопорушення. Позов мотивовано\~тим,\~що вироком Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.249 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі . Так, судом встановлено, що 13.04.2019, близько 23 год. 30 хв. [PERSON] , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, прибув на берег річки Сула, що поблизу пляжу «Центральний» в м. Лубни, Полтавської області та самостійно встановив одну сітку «Павук» для незаконного видобування риби. В подальшому, в період часу з 23 години 30 хвилин 13.04.2019 по 15 годину 00 хвилин 14.04.2019 [PERSON] за допомогою раніше встановленого знаряддя, діючи умисно, виловив водні живі ресурси загальною кількістю 78 екземплярів, а саме синець в кількості 9 шт. вартістю 85 грн. за одиницю на суму 765 грн., плітку в кількості 52 шт. вартістю 85 грн. за одиницю на суму 4420 грн., лящ в кількості 4 шт. вартістю 170 грн. за одиницю на суму 680 грн., карась сріблястий в кількості 13 шт. вартістю 17 грн. за одиницю на суму 221 грн., чим спричинив матеріальних збитків рибогосподарським водним об`єктам України на загальну суму 6 086 грн., що згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 р. є істотною шкодою. Таким чином, [PERSON] , незаконно, діючи з прямим умислом, спрямованим на завдання шкоди водним живим ресурсам, в період нересту з порушення вимог ст.27 Закону України «Про тваринний світ», п.п. 3.14, 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» із застосуванням забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, виловив рибу різних видів в кількості 78 екземплярів в результаті чого завдав істотної шкоди водній фауні. Вирок суду не оскаржувався та 22.11.2019 набрав законної сили. Таким чином обставини, встановлені вироком Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2019 у справі №539/2207/19 є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати державі заподіяну ним шкоду розмірі 6086 гривень 00 коп. внаслідок незаконного добування водних живих біоресурсів. Враховуючи вищевикладене, кошти необхідно перерахувати на розрахунковий рахунок Лубенської міської ради для відшкодування збитків завданих органу місцевого самоврядування. Прохає стягнути з [PERSON] на користь Лубенської міської ради Полтавської області - 6086 гривень 00 коп. за шкоду, заподіяну державі вчиненим кримінальним правопорушенням внаслідок незаконного зайняття рибним промислом. Прокурор Лубенської окружної прокуратури направила суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Лубенська міська рада направила суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника, позов підтримують, прохають задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, за місцем реєстрації, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено,\~що вироком Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.249 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Так, судом встановлено, що 13.04.2019, близько 23 год. 30 хв. [PERSON] , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, прибув на берег річки Сула, що поблизу пляжу «Центральний» в м. Лубни, Полтавської області та самостійно встановив одну сітку «Павук» для незаконного видобування риби. В подальшому, в період часу з 23 години 30 хвилин 13.04.2019 по 15 годину 00 хвилин 14.04.2019 [PERSON] за допомогою раніше встановленого знаряддя, діючи умисно, виловив водні живі ресурси загальною кількістю 78 екземплярів, а саме синець в кількості 9 шт. вартістю 85 грн. за одиницю на суму 765 грн., плітку в кількості 52 шт. вартістю 85 грн. за одиницю на суму 4420 грн., лящ в кількості 4 шт. вартістю 170 грн. за одиницю на суму 680 грн., карась сріблястий в кількості 13 шт. вартістю 17 грн. за одиницю на суму 221 грн., чим спричинив матеріальних збитків рибогосподарським водним об`єктам України на загальну суму 6 086 грн., що згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 р. є істотною шкодою. Таким чином, [PERSON] , незаконно, діючи з прямим умислом, спрямованим на завдання шкоди водним живим ресурсам, в період нересту з порушення вимог ст.27 Закону України «Про тваринний світ», п.п. 3.14, 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» із застосуванням забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, виловив рибу різних видів в кількості 78 екземплярів в результаті чого завдав істотної шкоди водній фауні. Вирок суду не оскаржувався та 22.11.2019 набрав законної сили. Таким чином обставини, встановлені вироком Лубенського міськрайонного суду від 22.10.2019 у справі №539/2207/19 є встановленими та не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно- правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також і знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінети Міністрів України. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяв ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати державі заподіяну ним шкоду у розмірі 6086 гривень 00 коп. внаслідок незаконного добування водних живих біоресурсів. Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенні або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає територіальні громади, сільські, селищні, міські ради, сільських, селищних, міських голів, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, органи самоорганізації населення. Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Статтею 62 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. Таким чином, Лубенська міська рада є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а саме представляти територіальну громаду міста та здійснювати від її імені повноваження щодо розпорядження землями та майном комунальної власності. Тобто інтереси територіальної громади є складовою частиною поняття «інтересів держави». Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону біоресурсів», ст. 37 якого передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно ч.1. п. «б» ч. 2 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Одним з джерел формування таких місцевих фондів є частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Враховуючи викладене, органи прокуратури звертаючись до суду з даною позовною заявою, виходять з того, що ненадходження коштів за порушення вимог природоохоронного законодавства негативно впливає на реалізацію заходів щодо їх охорони, а також створює економічні перешкоди у реалізації завдань та функцій, які покладені на державу та органи місцевого самоврядування, при цьому органи, уповноважені здійснювати захист інтересів держави в указаних правовідносинах, належним чином не виконують свої обов`язки. Враховуючи, що Лубенською міською радою в даному випадку самостійно не було реалізоване повноваження щодо вжиття вичерпних заходів для відшкодування збитків, завданих внаслідок незаконного зайняття рибним промислом, відповідний позов про стягнення з відповідача збитків до суду не заявлено, у зв`язку з чим кошти до бюджету до цього часу не відшкодовано. Це призводить до перешкоджанню здійснення державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища, тому вбачаються правові підстави для пред`явлення прокурором позову до суду на їх захист, в межах його компетенції, відповідно до ст. 131-1 Конституції України. В п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Збитки, завдані відповідачем навколишньому природному середовищу, підлягають зарахуванню на спеціальний рахунок та в подальшому розподілу органами казначейства між міським, обласним та державним бюджетами. Враховуючи те, що судом встановлено факт заподіяння шкоди шляхом незаконного добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України відповідачем, між діями відповідача та наслідками цих дій є прямий причинний зв`язок, внаслідок чого суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся до суду позовом про стягнення шкоди, заподіяної державі вчиненим кримінальним правопорушенням. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач про подачі позову звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved