Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ТОВ «Алекскредит», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис № 51550 про стягнення заборгованості з позивача на користь ТОВ «Алекскредит» в розмірі 18450,00 грн. На підставі виконавчого напису № 51550 від 26.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. було відкрито виконавче провадження № 63314260 від 16.10.2020 року з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Позивач зазначає, що виконавчий напис № 51550 від 26.09.2020 року повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом. Заборгованість є спірною. З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 51550 від 26.09.2020 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн; судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1816,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2021 рокузаяву представника заявника - адвоката Яресько Т. В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Алекскредит», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів - задоволено. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, письмові матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Алекскредит». Відповідно до якого сторона відповідача, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки, позовну заяву вважає не обґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Одночасно, повністю заперечує та просить суд відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу позивачу, так як, сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірними, що даний розмір не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 11.08.2021 року до суду подана заява про зміну предмету позову, у якій сторона позивача просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 51550 від 26.09.2020 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн; судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1816,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., грошові кошти в розмірі 13686,34 грн., що були стягнуті в межах виконавчого провадження № 63314260. Оскільки, з травня по липень 2021 року на користь відповідача з позивачки стягнуто кошти в розмірі 13686,34 грн. на підставі виконавчого напису № 51550 від 26.09.2020 року. 30.08.2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача позов не визнає. Вказавши, що позивач оскаржує 2 виконавчих написи вчинених різними фінансовими установами, тому з наданих документів неможливо встановити яка сума та за яким саме виконавчим написом стягується, зауважуючи на те, що в довідках зазначається стягнення за виконавчими листами. Отже, твердження позивача про те, що відповідач отримав за виконавчим провадженням суму у розмірі 13686,34 грн. не відповідає дійсності. Станом на дату надання відзиву відповідачем отримано 4655,61 грн. що підтверджується випискою з рахунку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято заяву про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Алекскредит», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 11.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено Кредитний договір № 3375933. Відповідно до вказаного договору позивачу надано кредитні кошти в сумі 5000 грн. Строк дії договору встановлений з дати укладення договору 11.03.2020 року до кінця дати виконання договору 16.09.2020 року (включно) (а.с.21-23). 20.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3375933 від 11.03.2020 року. Відповідно до якої збільшено орієнтовну загальну вартість кредиту на 1530,00 грн. та змінено кінцеву дату виконання договору 16.10.2020 року (а.с. 24). 19.04.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3375933 від 11.03.2020 року. Відповідно до якої збільшено орієнтовну загальну вартість кредиту на 1020,00 грн. та змінено кінцеву дату виконання договору 15.11.2020 року (а.с. 25). 09.05.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3375933 від 11.03.2020 року. Відповідно до якої збільшено орієнтовну загальну вартість кредиту на 510,00 грн. та змінено кінцеву дату виконання договору 15.11.2020 року (а.с. 26). 19.05.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3375933 від 11.03.2020 року. Відповідно до якої збільшено орієнтовну загальну вартість кредиту на 510,00 грн. та змінено кінцеву дату виконання договору 25.11.2020 року (а.с. 27). 29.05.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3375933 від 11.03.2020 року. Відповідно до якої збільшено орієнтовну загальну вартість кредиту на 510,00 грн. та змінено кінцеву дату виконання договору 05.12.2020 року (а.с. 28). З письмових матеріалів справи вбачається, що 26.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 51650, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 18450,00 грн., з яких, 16650,00 грн. - заборгованість за період з 09.06.2020 року по 09.06.2020 року, в тому числі: 5000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1800,00 - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.85). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. винесено постанову від 16.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63314260 з примусового виконання виконавчого напису № 51550 від 26.09.2020 року (а.с. 72). 23.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. з метою виконання виконавчого напису за № 51550 від 26.09.2020 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, реєстраційний номер виконавчого провадження 63314260 (а.с.73). З єдиного реєстру нотаріусів вбачається, що приватний нотаріус Горай О.С. - тимчасово не діє. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Під час розгляду справи відповідач не спростував доводів про те що, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до пункту 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а відтак суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, не підлягає виконанню. З позову вбачається, що [PERSON] з наявністю у неї заборгованості перед ТОВ «Алекскредит» не погоджується. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи те, що укладений між ТОВ «Алекскредит» та позивачем Кредитний договір № 3375933 від 11.03.2020 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Алекскредит» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 13686,34 грн., суд приходить до наступного. Як вбачається з письмових матеріалів справи, утримання по виконавчих листах з [PERSON] мало місце: в травні 2021 року в розмірі 954,00 грн., 2502,15 грн., в червні 2021 року в розмірі 1933,07 грн., 3619,01 грн., в липні 2021 року в розмірі 728,28 грн., 3949,83 грн. (а.с. 137-142). Суд, вказані докази сторони позивача сприймає критично, оскільки з наданих документів не можливо встановити за яким саме виконавчим написом проведено стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до роздруківки з судової влади вбачається про наявність в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ ФК «Олайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Письмові матеріали справи містять фільтровану виписку з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.10.2020 року по 20.08.2021 року, з якою вбачається, що з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» стягнуто заборгованість за виконавчим написом № 51550 від 26.09.2020 року в розмірі 4655,61 грн. (а.с. 145). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Алекскредит» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 4655,61 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем 16.06.2021 року був укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Яресько Т. В.(а.с.40-41). Відповідно до п. 2. Додатку №1 до Договору вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 5000,00 грн. За домовленістю сторін до зазначеної суми не входить вартість відвідування адвокатом судових засідань, що складає 1000,00 грн. за кожне судове засідання, що сплачується окремо в порядку, узгодженому Сторонами (а.с.41). На підтвердження понесених витрат, сторона позивача надала: розрахункова квитанція № 01/07/21 від 01.07.2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] сплачено на рахунок адвоката Яресько Т. В. вартість послуг за надання правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. (а.с.43). Письмові матеріали справи містять, акт приймання -передачі послуг №1 від 01.07.2021 року, відповідно до якого адвокатом були надані послуги: складня та надсилання адвокатських запитів до ТОВ «Алекскредит», ПВ ВО м. Києва Дорошкевич В.Л.; складання та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса від 26.09.2020 року № 51550 таким, що не підлягає виконанню, загальна вартість наданих послуг становить 5000,00 грн.(а.с.42). Проте, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме: детального опису виконаних доручень клієнта та здійснених ним витрат часу по кожному виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Тому суд вважає, що підстав для стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн., який складається з наступного: 1816,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 454,00 грн.- судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial