Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24 лютого 2019 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" (далі - ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група") укладено договір про надання фінансового кредиту № 3123513222/244033, відповідно до умов якого фінансовою установою надано [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн. У подальшому право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту від 24 лютого 2019 року № 3123513222/244033 було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". У зв`язку з простроченням позичальником [PERSON] термінів сплати кредиту ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., який 18 березня 2021 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31264, яким запропонував стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 24 лютого 2019 року № 3123513222/244033 у сумі 7755,00 грн. Позивач стверджувала, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема нотаріусу не було надано разом з заявою для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким провадитися стягнення заборгованості. З цих підстав [PERSON] просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 31264. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусум Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з дотриманням усіх законодавчих вимог. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності його довірителя. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, відповідач про причин неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав. За таких обставин, ураховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача, її представника та представника відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 24 лютого 2019 року ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання фінансового кредиту № 3123513222/244033, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн. строк кредитування - 30 днів. Плата за користування кредитом - 1,9 % річних в день. Додатковою угодою від 27 березня 2019 року № 2 дію кредитного договору продовжено на 32 дні (а. с. 13-16). Судом з`ясовано, що на підставі договору від 17 листопада 2020 року № ЕМ-4 право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту від 24 лютого 2019 року № 3123513222/244033 було відступлено ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за договором про надання фінансового кредиту від 24 лютого 2019 року № 3123513222/244033 зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним. З огляду на прострочення позичальником [PERSON] терміну сплати кредиту, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з заявою про вчинення виконавчого напису. 18 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31264, яким запропонував стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 24 лютого 2019 року № 3123513222/244033 у сумі 7755,00 грн, у тому числі тіло кредиту у сумі 5000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2755,00 грн. Вирішуючи питання щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса від 18 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 31264, суд виходить з такого. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили з моменту проголошення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки серед документів, наданих ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораєві О.С. для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису від 18 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 31264, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17, Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду - у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 10 червня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро "Калінін і Партнери" з додатком № 1 до нього, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 20 липня 2021 року та меморіальні ордери від 17 червня 2021 року № @2PL419571, від 19 серпня 2021 року № @2PL667615, від 08 лютого 2022 року № @2PL979269. Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн підтверджені належними доказами. Розмір гонорару, визначений позивачем та адвокатським бюро, не є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатами адвокатського бюро час, та є співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а тому підстав для зменшення витрат на правничу допомогу немає. Позивач сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн за пред`явлення позову та у сумі 454,00 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн за пред`явлення позову та у сумі 454,00 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Отже, суд стягує з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1362,00 грн (908,00 грн + 454,00 грн = 1362,00 грн).

Outcome: approved