Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

У жовтні 2021 року до Дніпропетровського районного суду із заявою звернулася [PERSON] , згідно якої просила встановити юридичний факт належності їй, [PERSON] , диплома серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 1981 року Калинівським сільськогосподарським технікумом, за реєстраційним номером 8918. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що вона народилася [INFO] в Глухівському районі Сумської області. Бланк свідоцтва про її народження був заповнений російською мовою і зазначено прізвище в свідоцтві про народження як, « [PERSON] ». Після чого, в 1977 році вона вступила на навчання до Калинівського сільськогосподарського технікуму, який знаходиться в Хомутовському районі Курської області Російської Федерації та після закінчення навчання в лютому 1981 року їй був виданий відповідний диплом серії [NUMBER] та вданому дипломі її прізвище російською мовою було вказано « [PERSON] ». Також позивачка зазначає про те, що після реєстрації шлюбу, вона змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка та стала « [PERSON] », а потім уклала інший шлюб та знову змінила прізвище на « [PERSON] ». 21 жовтня 2021 року вона набула пенсійного віку, тому у вересні 2021 року вона звернулася до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України та надала для перевірки всі документи, необхідні для призначення пенсії. До трудової книжки зауважень не було, але після ознайомлення зі змістом диплому їй пояснили, що період навчання не буде зарахований до страхового стажу, так як її прізвище у свідоцтві про народження « [PERSON] », а в дипломі - « [PERSON] » у зв`язку з чим, їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності вищевказаного диплому, тому вона змушена звертається до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Заявниця у судове засідання надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явилися та жодних заяв щодо відкладення розгляду справи також не надавали, тому вважаю за можливе здійснити розгляд справи без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи та ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства. Так, згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним в свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] в Глухівському районі Сумської області народилася позивачка по справі та бланк свідоцтва про її народження серії [NUMBER] був заповнений російською мовою і зазначено її прізвище як, « [PERSON] ». Після чого, в 1977 році вона вступила на навчання до Калинівського сільськогосподарського технікуму, який знаходиться в Хомутовському районі Курської області Російської Федерації та після закінчення навчання в лютому 1981 року їй був виданий відповідний диплом серії [NUMBER] та вданому дипломі її прізвище російською мовою було вказано як « [PERSON] ». Також судом встановлено, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка та стала « [PERSON] », а потім уклала інший шлюб та знову змінила прізвище на « [PERSON] ». Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2021 року позивачка набула пенсійного віку, та у вересні 2021 року вона звернулася до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України і надала для перевірки всі документи, необхідні для призначення їй пенсії. До трудової книжки зауважень не було, але після ознайомлення зі змістом диплому, працівниками пенсійного фонду їй роз`яснено про те, що період навчання їй не буде зарахований до страхового стажу, так як її прізвище у свідоцтві про народження « [PERSON] », а в дипломі - « [PERSON] » у зв`язку з чим, у заявниці виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком, оскільки вказані обставини є підставою для не зарахування періоду навчання до страхового стажу. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що диплом серії [NUMBER] , виданий Калинівським сільськогосподарським технікумом 28 лютого 1981 року, реєстраційний номер [NUMBER] , у якому зазначено прізвище російською мовою як « [PERSON] » належить саме заявниці по справі - [PERSON] . Так, процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів, оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявницею доведено той факт, що диплом серії [NUMBER] , виданий Калинівським сільськогосподарським технікумом 28 лютого 1981 року, реєстраційний номер [NUMBER] , у якому зазначено прізвище російською мовою як « [PERSON] » належить саме їй - [PERSON] . Зокрема, встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявниці, який через розбіжності в написанні її прізвища у вищевказаному правовстановлюючому документі, не може в повному обсязі реалізувати свої права. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved