Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У вересні 2021 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Оліферук Ж.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року, однак у 2014 році відповідач [PERSON] , залишив сім`ю та пішов проживати в іншу сім`ю. Сторони розірвали шлюб 18.03.2016 року. Після розірвання шлюбу спору стосовно місця проживання дитини не було. Малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю та знаходився на її утриманні. Малолітній син сторін - [PERSON] болюче переніс розірвання шлюбу між батьками. Оскільки, з вини відповідача [PERSON] в сім`ї відбувалися конфлікти. На ґрунті емоційних переживань, стресів у дитини в квітні 2016 року стався епілептичний напад. До цього часу мати лікує сина, контролює стан його здоров`я, купує дорогі профілактичні медичні препарати і щороку проводять медичні обстеження. Батьку дитини [PERSON] про вказані обставини відомо, однак, він жодного разу не проявив інтерес до здоров`я дитини, не надав ні фізичної ні матеріальної підтримки. Рішенням Нетішинського міського суду від 11.08.2015 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, щомісячно, а 17.01.2018 року аліменти збільшено та стягнуто з відповідача 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина, позивачка вказала на те, що аліментні зобов`язання відповідач не виконував, взагалі фінансово не допомагав утримувати дитину. За ухилення від обов`язків щодо утримання дитини неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. У зв`язку з несплатою аліментних зобов`язань у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить - 129426,62 гривень. Лише в січні місяці 2021 року, після того, як [PERSON] , працевлаштувався аліменти почали стягуватись із його заробітної плати. З 2014 року [PERSON] не проживає з сином і фактично з цього часу свідомо не виконує батьківські обов`язки, не спілкуючись з сином взагалі. Він не підтримує з дитиною родинних стосунків, не вітає його з днем народження, святами, не купує іграшок, одягу, предметів для розвитку дитини, спортивних снарядів чи одягу, не водить до кінотеатру, цирку, вистави, на спортивні заходи, та звичайні прогулянки. Не купує і не купував продуктів харчування, не водив і не забирав з дитячого садочка та школи, не цікавиться його життя, здоров`ям і розвитком, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач взагалі уникає спілкування з сином та при випадкових зустрічах ігнорує його і навіть не вітається з [PERSON] . Знаючи про незадовільний стан здоров`я сина, [PERSON] жодного разу не відвідав з ним педіатра, чи профільного лікаря, не возив на діагностику, не цікавився перебігом хвороби, не оплачував ліки чи вітаміни дитині. 16.08.2019 року позивачка [PERSON] створила нову сім`ю та зареєструвала шлюб з [PERSON] . Обов`язки батька для сина перебрав на себе чоловік позивачки - [PERSON] і успішно їх виконує, піклується про [PERSON] , дбає про його фізичний духовний розвиток та здоров`я, допомагає в матеріальному утриманні. У «новому» шлюбі позивачки [PERSON] та [PERSON] народилась [INFO] донька [PERSON] . Діти син - [PERSON] та дочка - [PERSON] , люблять чоловіка, поважають. [PERSON] називає [PERSON] батьком. Враховуючи вищевказані обставини, 22.06.2021 року [PERSON] звернулася до органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . 06.07.2021 року відбулося перше засідання комісії на яке відповідач [PERSON] , з`явився та навіть не заперечив, що не спілкується з дитиною і вказував, що буде спілкуватись, як син виросте. Комісією було вирішено надати батьку термін 1 місяць для налагодження стосунків з малолітнім сином. Однак, будучи належним чином повідомленим, вдруге на, засідання відповідач не з`явився і протягом наданого строку, для налагодження з дитиною стосунків, жодного разу з сином не зустрічався, не приходив, не телефонував і зустріч не домовлявся. На засіданні органу опіки і піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав, що підтверджується відповідним висновком від 06.08.2021 року. Позивачка [PERSON] надзвичайно переживає за здоров`я сина, так як йому за станом здоров`я протипоказано хвилювання, стреси, емоційне навантаження. Через те, що батько не спілкується з сином багато років і не знає його характеру, інтересів, вподобань, не знає як він живе, навчається, чим цікавиться, що любить робити чи їсти, як відпочиває, який спосіб життя веде, з ким товаришує, які має хобі, який його фізичний розвиток та стан здоров`я. Тому, переконана, що подальше їх спілкування буде травматичним для дитини, завдасть сильних душевних переживань, які є йому є заборонені. На переконання позивачки, вказані обставини вказують на умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до приписів ст.164 СК України. На підставі вищенаведеного позивачка та її представник - адвокат Оліферук Ж.А. просять позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . А також, стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 908 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 2500 гривень. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивачки - адвокат Оліферук Ж.А. в судовому засіданні просила розгляд справи проводити за відсутності позивача. Крім того, в судовому засіданні додатково зазначила, що відповідач [PERSON] залишив сім`ю, нехтує сімейними цінностями. З сином не спілкується, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не займався вихованням дитини, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до її вподобань, аліменти не сплачує. Не змінив свого ставлення до сина після засідання комісії з питань захисту прав дитини. Крім того, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради рекомендовано позбавити батьківських прав так, як він свідомо ухиляється від виховання малолітнього сина [PERSON] . Представник позивачки - адвокат Оліферук Ж.А., підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві, оскільки вважає, що є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. Також, просила стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір та витрати на професійну правову допомогу. Відповідач [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання на розгляд справи не з`явився, неодноразово викликалася до суду, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] суду не повідомив своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Черухіна Ю.В. в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] , відповідача слід позбавити батьківських прав, так як він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вважає, що відповідач має реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє відповідних дій. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.03.2016 року рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] 11.08.2015 року рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень. 17.01.2018 року рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що [PERSON] не сплачував належним чином аліменти у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на червень 2021 року в сумі 129426,62 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів виданого головним державним виконавцем Нетішинського відділу ДВС у Шепетівському районі в Хмельницької області ЦЗМУ МЮ (м.Хмельницький) Мельником А.А. Вихованням та утриманням малолітнього [PERSON] , [INFO] , займається мати [PERSON] остання піклується про життя та здоров`я малолітнього [PERSON] . Про те, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки та не цікавиться життям, фізичним розвитком та навчанням сина [PERSON] вказують наступні документи, а саме, довідка КНП Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 01.07.2021 року за №452, згідно якої [PERSON] , [INFO] , для надання медичної допомоги звертався лише в супроводі матері [PERSON] . Батько малолітнього [PERSON] із сином [PERSON] до лікаря-педіатра не звертався, станом здоров`я останнього не цікавився. Зокрема з письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слідує, що біологічний батько - [PERSON] не брав участі у вихованні дитини, не цікавився здоров`ям, життям та фізичним розвитком свого сина. Не вітав малолітнього [PERSON] з днем народження, не дарував подарунків на свята, не спілкувався з учителем, не забирав дитину додому, жодного разу на батьківських зборах та виховних закладах не був, успіхами у навчанні та іншими питаннями перебування дитини у навчальних закладах не цікавився. Як вбачається з копій постанов Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.11.2018 року, 22.05.2020 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, а саме, за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Як вбачається з акту обстеження умов проживання дитини від 23.06.2021 року [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини за її місцем проживання створені усі необхідні умови. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради №12/06-02-03/21 від 06.08.2021 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, хоча має реальну можливість їх виконувати, але не вчиняє відповідних дій. Вказане підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є спільною подругою [PERSON] та [PERSON] , вказала, що [PERSON] - батько дитини, сином не займається, не спілкується з ним. Перешкод для спілкування з сином відповідачу ніхто не створює. [PERSON] самоусунувся від виховання сина. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки [PERSON] та бабусею [PERSON] , в судовому засіданні вказала, що [PERSON] сина не виховує, фінансово не підтримує, коли [PERSON] звернулася до відповідача по матеріальну допомогу, він їй відмовив. Відповідач востаннє приходив на день народження до внука - [PERSON] у 2015 році із того часу він із сином не бачився. На даний час [PERSON] живе у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] [PERSON] називає [PERSON] батьком. Свідок [PERSON] , вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 16.08.2019 року шлюб у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис №124. Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Під час розгляду справи судом встановлені незаперечні факти винних дій відповідача [PERSON] щодо ухилення від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , так як протягом тривалого часу він не турбується про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, а саме: не цікавиться його життям, здоров`ям, не спілкується та не бачиться з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що негативно впливає на його світосприйняття, не створює нормальних умов для його повноцінного розвитку, не підтримує з сином родинних стосунків. Ці обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Сином опікується мати, яка займається його вихованням та утриманням. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки переконаний, що таке є доцільним та відповідає інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 2500 гривень. Судом установлено, що 29.06.2021 року [PERSON] уклала з адвокатом Оліферук Ж.А. договір про надання правової допомоги. На підтвердження вказаної суми витрат представник позивача надала договір про надання правової допомоги, укладеного 29.06.2021 року між адвокатом Оліферук Ж.А. та [PERSON] , в якому сторони домовилися, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором. Факт надання правової допомоги підтверджується наданої представником позивача копією квитанції до прибуткового касового ордера від 07.02.2022 року про сплату [PERSON] на користь адвоката 2500 гривень. З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачкою письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2500 гривень у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг, значенню справи для позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до приписів ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень, який був сплачений нею при зверненні до суду з позовом, а також витрати на правову допомогу в сумі 2500 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved