Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних мимог позивачка зазначає, що рішенням місцевого Первомайського суду Миколаївської області від 29.04.2003 № 2-667/03 за позивачкою визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , як спільно набутого сумісного майна подружжя. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0611 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4810400000:06:058:0020, який належав [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту, виданого на підставі рішення Виконкому Первомайської міської ради народних депутатів від 25.01.1994 № 6. [PERSON] помер [INFO] ; спадкоємцем майна є [PERSON] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2021, справа № 484/2771/21, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 4810400000:06:058:0020, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеної вище земельної ділянки. Ухвалою судді від 17.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачка про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином до суду не прибула. Представник позивачки надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином до суду не прибула; надала заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням місцевого Первомайського суду Миколаївської області від 29.04.2003 № 2-667/03, яке набрало законної сили 30.05.2003, за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/2 частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК, виданого на підставі рішення Виконкому Первомайської міської ради народних депутатів від 25.01.1994 № 6, [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0611 га за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 03.05.2019 [PERSON] заповів своє майно [PERSON] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2021, справа № 484/2771/21, яке набрало законної сили 16.12.2021, визнано за [PERSON] право власності, зокрема, на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 4810400000:06:058:0020, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Відповідно до листа КП Первомайського МБТІ від 22.06.2021 № 211/04-02-03 по даним паперових носіїв станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.01.2022 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4810400000:06:058:0020, не зареєстровано. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на час перехода права власності на будівлю) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] набула права власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок залишилось зареєстрованим за [PERSON] , спадкоємицею якого є [PERSON] . Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що позивачка при переході права власності на будівлю набула права власності на земельну ділянку пропорційно набутої частки. Відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є підставою для прийняття судом визнання відповідачкою позову. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved