Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 11.02.2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.08.2018 року станом на 12.01.2021 року в розмірі 74681,28 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект mоnobank, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Вказує, що умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Зазначено, що 06.08.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг від 06.08.2018 року. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Таким чином, 06.08.2018 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Взятий на себе обов`язок позивач виконав належним чином, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач вказує, що у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 4.16 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 31.12.2020 направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу». Банк зазначає, що загальний розмір заборгованості [PERSON] , яка утворилась станом на 12.01.2021 становить 74681,28 грн. (тіло кредиту). Посилаючись на викладені обставини, АТ «Універсал Банк» просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість, а також судові витрати. Короткий зміст відзиву на позов. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костянецький А.Г. подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» з тих підстав, що в підписаній ним анкеті не було зазначено розмір відсотків за користування кредитними коштами, тому їх нарахування суперечить умовам договору кредиту, до якого [PERSON] приєднався шляхом підписання відповідної анкети. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також сплати комісій. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання в будь-який час, проте законними вимогами можуть бути лише вимоги про повернення коштів, що фактично отримані та використані позичальником, але не повернуті кредитору АТ «Універсал Банк». Разом з тим, пред`являючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 74681,28 грн., кредитор не довів, що саме в цьому розмірі надав позичальнику грошові кошти за договором кредиту. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що до суми основної заборгованості за кредитом включені нараховані відсотки за користування кредитом в загальному розмірі 33754,37 грн. Таким чином вимоги банку про стягнення тіла кредиту, яке не було надано позичальнику, оскільки фактично в рахунок тіла кредиту банком зараховано відсотки за користування цим кредитом - є неправомірним. За таких обставин, поданий банком розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, до якого [PERSON] приєднався шляхом підписання анкети-заяви. З аналізу наданої банком виписки за кредитом вбачається, що рахунком було виконано 291 проводок за Дебетом на загальну суму 169967,70 грн. та за Кредитом на загальну суму 169967,70 грн., вихідний залишок за рахунком станом на 01.02.2021 року становить 0,00 грн. Цим доказом підтверджено, що заборгованість [PERSON] за кредитом станом на 01.02.2021 року становить 0,00 грн. Відтак позовні вимоги Банку є необґрунтованими, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Тому [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за договором кредиту. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.10.2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази у АТ «Універсал Банк». (а.с.112). Позиція учасників справи. Представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, подав відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Костянецький А.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що у наданих позивачем умовах та правилах надання банківських послуг відсутній підпис [PERSON] . Вказував, що анкета-заява про приєднання до умов та тарифами надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» окрім анкетних даних відповідача, не містить інформації щодо обрання ним виду банківських послуг, умов їх надання, відомостей про суму кредиту/кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки та строку її дії. Зазначав, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання та підписання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», паспорту споживчого кредиту «картка monobank» та тарифів. Стверджував, що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі [PERSON] банківської картки, відкриття йому рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською картою та наявністю у нього заборгованості за кредитом. Також вказує, що з наданих позивачем документів не можливо встановити процентну ставку за кредитом, ставку пені та суму комісії, що були погоджені сторонами, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних відносин, строки погашення обов`язкових платежів. Зазначає також, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом та довідки Банку не є первинними документами та належними і допустимими доказами виплати відповідачу тіла кредиту, а тому розмір заборгованості не підтверджений первісними касово-бухгалтерськими документами. Зазначає, що із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем повністю погашено заборгованість за кредитом. А відповідачем було безпідставно за укладеним договором зараховано в тіло кредиту нараховані ним же відсотки за користування кредитом та неустойку. Банк безпідставно нарахував суму заборгованості за тілом кредиту 74681,28 грн, оскільки кредитний ліміт на картці був встановлений у меншому розмірі у розмірі 60 000 грн., що вбачається з поданого позивачем руху коштів по картці. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 74681,28 грн. Позиція суду першої інстанції. Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані суду докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.08.2018 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на відкритий для цього поточний банківський рахунок у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Дані обставини підтверджуються копією відповідної анкети-заяви від 06.08.2018 року. (а.с. 8). В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із таким договором про надання банківських послуг, отримавши всі необхідні документи через мобільний додаток (п.п.2,3,5 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг). Згідно з наданим розрахунком заборгованості станом на 12.01.2021 року, позивачем нараховано відповідачу заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 06.08.2018 року в розмірі 74681,28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. (а.с.9-13). З поданих суду доказів вбачається, що відповідач не виконав в повному обсязі передбачених договором про надання банківських послуг обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, що призвело до порушення прав кредитора, тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення заборгованості знаступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. Укладений між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» договір кредиту не визнавався судом недійсним, а тому відповідно до презумпцію правомірності правочину є правомірним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ "Універсал Банк" запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк». Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови (пункт 2). Згідно з пунктом 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6). Згідно з пунктом 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Однак, встановлено, що кредитний договір між АТ Універсал Банк та [PERSON] , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику [PERSON] через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису [PERSON] . У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит до 100000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконали своєчасно і повністю, надававши кредитні ресурси в повному обсязі. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 12.01.2021 року, позивачем нараховано відповідачу заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 06.08.2021 року в розмірі 74681,28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Зазначений Банком розмір заборгованості підтверджений наступними доказами: наданими банком рухом коштів по картці від 26.11.2021 року за період з 06.08.2018 року по 26.11.2021 року, випискою з особового рахунку з 06.08.2018 року по 01.02.2021 року IBAN [NUMBER] , випискою з особового рахунку з 06.08.2018 року по 01.02.2021 року IBAN [NUMBER] , випискою з особового рахунку з 06.08.2018 року по 01.02.2021 року IBAN [NUMBER] . Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б правильність розрахунку заборгованості перед АТ "Універсал Банк", не довів відсутність заборгованості. Поданий представником відповідача адвокатом Костянецьким А.Г., виконаний ним особисто розрахунок, фактично є копією розрахунку заборгованості банку з безпідставним перейменуванням назви стовпчиків у таблиці розрахунку заборгованості, виконаного Банком. Суд роз`яснив представнику відповідача принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, обов`язок доказування обставин, на які сторони посилаються, його право заявити клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру заборгованості за договором кредиту. Проте представник відповідача, диспозитивно розпорядившись своїмим правами, не подав суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування розміру заборгованості за договором кредиту, проведеного Банком. А тому доводи представника відповідача про те, що поданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом наявності за [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 74681,28 грн., - не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу на те, що відзив на позов, поданий представником відповідача, не містить заперечень щодо підписання відповідачем [PERSON] анкети-заяви АТ «Універсал Банк», отримання та користування платіжною та банківської картою. Доводи представника відповідача щодо нікчемності спірного правочину внаслідок відсутності письмової форми договору є безпідставними, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини на підставі договору, укладеного як шляхом підписання позичальником власноручним підписом анкети-заяви так і за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, що у відповідності до статей 207, 639 ЦК України є письмовою формою договору. Посилання представника відповідача на відсутність доказів надання кредиту відповідачу відповідно до нормативних документів щодо ведення касових операцій в банках України є безпідставними, оскільки кредит надано шляхом встановлення поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться інформацією про рух коштів по картці, даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню. Ліміт кредитування - це межі, у яких дозволено користуватися кредитними коштами, та засіб керування певними ризиками сторін. Встановлений кредитний ліміт не є сталою величиною та може змінюватись, як у бік збільшення, так й у бік зменшення, та не є тотожним розміру заборгованості по кредиту, як помилково вважає представник відповідача. Доводи представника відповідача про те, що Банком до тіла кредиту було включено процентну ставку за користування кредитом, суму комісії, пені та інше, тобто позивачем фактично не було детально обраховано складові частини заборгованості відповідача, суд оцінює критично, оскільки наданий Банком розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.08.2018 року, станом на 12.01.2021 року, є належним чином оформлений та відомостей про включення до розміру заборгованості за тілом кредиту інших платежів не містить. Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції,

Outcome: approved