Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ « ОТП Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Донецького виконавчого округу Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 30.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис № 25927, за яким з неї, яка є боржником за кредитним договором № 2024083844 від 30.05.2019 р., укладеного з АТ « ОТП Банк», звернуто стягнення заборгованості за період з 02.07.2021 р. по 12.07.2021 р. в сумі 42294,46 грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису. Вважає, що нотаріусом порушені вимоги ст. 88 Закону « Про нотаріат», за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивачка просить визнати виконавчий напис № 25927 від 30.08.2021 р., вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ « ОТП Банк» в розмірі 42294,46 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з АТ « ОТП Банк» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 13000 грн., та понесені судові витрати. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 50, 57). Представник відповідача АТ « ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, не надав відзив на позовну заяву. ( а. с. 46,52). Третя особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. в судове засідання не з`явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. ( а. с. 45,53-55). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.05.2019 р. між позивачкою [PERSON] та АТ « ОТП Банк» укладено кредитний договір № 2024083844, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримала кредит в сумі 4849 грн., дата остаточного повернення кредиту до 30.05.2021 р. Повернення кредиту відбувається шляхом сплати щомісячних платежів у вигляді тіла кредиту та встановлених процентів. ( а. с. 21). 30.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис за № 25927, відповідно до умов якого з [PERSON] на користь АТ « ОТП Банк» звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 2024083844 від 30.05.2019 р., укладеним з АТ « ОТП Банк», в сумі 41944,46 грн. за період з 02.07.2021 р. по 12.07.2021 р., яка складається: з простроченої заборгованості за сумою кредиту 28400 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 13544,46 грн, а також за вчинення виконавчого напису в сумі 13544,46 грн. ( а. с. 18). Постановою приватного виконавця від 20.09.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП № 66873063 з приводу виконання виконавчого напису № 25927 від 30.08.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ОТ « ОТП Банк» заборгованості в сумі 42294,46 грн. ( а. с. 14). Постановою приватного виконавця від 24.09.2021 р. за виконавчим провадженням ВП № 66873063 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, доходи боржника ( а.с. 17). З матералів справи вбачається, що позивачкою здійснено на рахунок виконавчого округу Донецької області перерахування коштів на погашення заборгованості за виконавчим провадженням ВП № 66873063 в загальній сумі 13000 грн. ( а. с. 13 зв.). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України « Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Підпунктами 3.2., 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Аналогічна правова позиція викладена в п. 20 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник має безспірну заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, яка зазначена у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 ) З матеріалів справи вбачається, що позичальник повинен повернути кредит у повному до 30.05.2021 р. (а. с. 21). Стягнення заборгованості у вигляді простроченої заборгованості за тілом кредита та простроченої заборгованості по відсоткам згідно виконавчого напису № 25927 проводиться за період з 02.07.2021 р. по 12.07.2021 р. ( а.с. 89). Відповідно до\~висновку,\~викладеному в\~постанові ВСУ\~від 28.03.2018\~р.\~№ 444/9519/12 проценти за користування кредитом можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ . Тобто, зі спливом строку виконання зобов`язання припинилося право кредитора нараховувати проценти за кредитом, у такому разі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Отже, з виконавчого напису вбачається, що стягується прострочена заборгованість по відсоткам за період з 02.07.2021 р. по 12.07.2021 р., тобто після закінчення строку кредитування, проте відповідачем не надається жодного розрахунку на підтвердження порядку нарахування та визначення таких відсотків, виписки з особового рахунку. Відповідно до п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення з боку відповідача на адресу позивачки вимоги про необхідність погашення суми заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ \~ В\~правовій позиції\~постанови Верховного\~Суду від\~30.09.2019\~року в\~справі №\~357/12818/17\~(провадження\~№ 44380св18) зазначено, що учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. \~ У постанові\~ВСУ від\~06\~травня 2020\~року по\~справі №\~320/7932/16-ц Верховний суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). За таких обставин, суд, приймаючи до уваги недоведеність відповідачем факту одержання позивачем вимоги про усунення порушення, безспірності суми заборгованості, суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису № 25927 таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовних вимог в частині повернення кредитних коштів в сумі 13000 грн., то суд приходить до наступного. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦПК України, статей 50,87,88 Закону України « Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц ( провадження № 14-84цс19). В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦПК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьої статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про : -повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; -відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновок, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали ( аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави- це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовим актами або правочином. Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави ( висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17). Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16цта від 13.01.2021 року у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 910/16334/19. Оскільки вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню, то суд приходить до висновку про необхідність повернення відповідачем грошових коштів в сумі 13000 грн. ( утриманих і перерахованих) позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до сплати підлягав судовий збір в розмірі 908 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн., на користь держави також 908 грн. ( за вимогу немайнового характеру). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладаються : у разі задоволення позову- на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обставини справи, складність справи, а також той факт, що на підтвердження вимоги про стягнення судових витрат за надання правової допомоги позивачем надані належним чином оформлені докази( ордер, копія свідоцтва про право на найняття адвокатською діяльністю, копія акту надання послуг, копія квитанції про сплату судових витрат, договір про надання правової допомоги), суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесу судові витрати за надання правової допомоги в сумі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved