Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

\~ \~ 16.11.2021 позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності йому трудової книжки, дата заповнення якої 02 серпня 1965 року, на ім`я [PERSON] . В обґрунтування\~своїх вимог\~покликається на\~те,\~що 03.06.2021 Львівським окружним адміністративним судом було прийнято рішення про підвищення йому пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реалібітованій. Виконання рішення покладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке, листом від 21.10.21 за № 1300-5306-8\\93723, повідомило його про неможливість виконання рішення суду через невідповідність написання «по-батькові» в рішенні суду ( [PERSON] ) та в пенсійній справі ( [PERSON] ). Так при отриманні паспорта в 2001 року була допущена технічна помилка при написанні його по-батькові, а саме: замість « [PERSON] » помилково записано як « [PERSON] ». 03.11.2021 він домігся виправлення допущеної помилки і отримав на підставі свідоцтва про народження новий паспорт на ім`я [PERSON] за № [NUMBER] . Дані розбіжності унеможливлюють виконання рішення суду та перерахунок пенсії. Просить заяву задовольнити. Ухвалою судді від 17.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 21.12.2021 відкладено розгляд справи, у зв`язку із неявко представника заінтересованої особи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 17.12.2021 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи із змісту п.12 роз`яснень Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.1961, [PERSON] народився [INFO] в с.Наконечне ІІ Яворівського району Львівської області. Його батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , такий 03.11.2021 виданий на імя [PERSON] , [INFO] . Згідно трудової книжки, датою заповнення якої значиться 02 серпня 1965 року, встановлено, що така видана на ім`я [PERSON] , 1944 року народження. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 22.09.2015, вбачається, що таке видано на ім`я [PERSON] , дата народження [INFO] . З довідки №4/5-12606-м, виданої 28 грудня 1992 року Управлінням внутрішніх справ Львівської області вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] із с.Наконечне-2 виселені на спец поселення в Іркутську область. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення приналежності документа є підставною, а тому таку слід задовольнити та встановити факт належності [PERSON] трудової книжки, дата заповнення якої 02 серпня 1965 року, на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні рішення судові витрати не відшкодовуються, відтак судові витрати необхідно залишити за заявником.

Outcome: approved