Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В позові вказала, що на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що відповідач, який є ї колишнім чоловіком, хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте фактично не проживає там понад один рік. Від зняття з реєстрації у позасудовому порядку відповідач ухиляється. Внаслідок бездіяльності відповідача з не зняття з реєстраційного обліку позивач несе заяві витрати на утримання житла, оплачуючи комунальні послуги, в тому числі за відповідача. На підставі вищенаведеного позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , а також просить стягнути судові витрати з відповідача у розмірі 908 грн. 06.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.11.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду на 30.11.2021 року Представник позивача судовому засідання підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивач підтримав думку свого представника. Свідок [PERSON] підтвердила обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач суду відзив не надав, до суду не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Однак конверт повернувся до матеріалів справи з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач викликався до судового засідання, шляхом оголошення слухання справи на офіційному сайті судової влади України, що відповідає стаття Суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Право приватної власності [PERSON] підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майна, номер інформаційної довідки № 276046420 від 19.09.2021 року (а.с. 3). Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2016 (а.с. 6,7 ). Відповідно до пояснень у судовому засіданні позивача та свідків, судом було встановлено що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі понад 1 рік - з 2015 року. Відповідачу на праві приватної власності належить садовий будинок, що розташований у садівничому товаристві "Вогник" Лукашівської с/ради (а.с. 8) Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідач є колишним чоловіком позивачки, понад один рік не мешкає за адресою: [ADDRESS] , має у власності інше житло, у зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним.

Outcome: approved