Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати Кончаківського Артема Григоровича таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником вказаної квартири, де, з дозволу попереднього власника, був зареєстрований за адресою проживання відповідач, однак не проживає там з 2018 року. [PERSON] не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, квартирою не цікавиться та у ній немає його особистих речей. Факт реєстрації відповідача у належній позивачу на правів приватної власності квартирі порушує право останнього на вільне розпорядження і користування майном. Позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, що порушує його матеріальний стан. Відповідач не є членом сім`ї позивача, вони не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Третя особа копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримала 05.06.2021. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження не отримав, а конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 17.06.2021 від третьої особи - відділу з питань реєстрації місця проживання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист щодо прийняття рішення згідно з чинним законодавством України. . Відповідач не використав право на подання відзиву, позивачем та третьою особою заяв по суті справи подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коліжук О.О., набув право власності на квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується витягом № 236225197 від 09.12.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого квартира належить позивачу на праві приватної власності. Факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , у належній позивачу на праві приватної власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується витягом № 58668224 від 22.03.2021 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. Відповідно до акту від 18.02.2021, засвідченого начальником ЖЕД-408 Касьяновим В.А., [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2018 року по теперішній час. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд доходить висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ з питань реєстрації місця проживання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене та

Outcome: approved