Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

22.04.2021 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 25.09.2013 р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] , яка станом на дату його смерті [INFO] становить 11050,87 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 25.09.2013 року договору (заяви) б/н [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. [INFO] позичальник помер, виходячи з цього, його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 16.06.2019 р. по 16.12.2019 р. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] . Позивачем 26.05.2020 р. була направлена претензія кредитора до БДНК та 15.06.2020 р. отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа була заведена на підставі претензії позивача. 11.09.2020 р. до спадкоємця було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 143). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 86), однак на пошту за отриманням судової повістки і в судове засідання не з`явилась (а.с. 141, 142), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 25.09.2013 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] , шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил). Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 21-56). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 4149437723715692, оформленої на [PERSON] , 25.09.2013 р. кредитний ліміт було встановлено 2800 гривень, 11.10.2013 р - збільшено до 3300 гривень, 31.12.2014 р. - зменшено до 2690 гривень, 06.01.2015 р. - збільшено до 3000 гривень, 15.01.2015 р. - зменшено до 2690 гривень, 20.04.2015 р. - зменшено до 2010 гривень, 16.02.2016 р. - збільшено до 12000 гривень, 25.03.2019 р. - зменшено до 11080 гривень, 26.03.2019 р. - зменшено до 11080 гривень, 07.07.2019 р. - зменшено до 0 гривень (а.с. 20). Відповідно до довідки, за кредитним договором, укладеним між позивачем і [PERSON] , було надано такі кредитні картки: 25.09.2013 р. відкрито кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня березня 2016 року, 17.07.2014 р. - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня липня 2018 року, 2017 р. - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня травня 2021 року (а.с. 57). З виписки за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості (а.с. 13-19). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 63). З копії паспорта [NUMBER] вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.02.1999 р. (а.с. 58, 59). Відповідач [PERSON] згідно з копією паспорта також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27.08.1999 р. (а.с. 60-62). Відповідно до відповіді Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області станом на 16.06.2019 р. за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані, зокрема [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 133). Позивачем 05.05.2020 р. була направлена претензія кредитора до Балаклійської державної нотаріальної контори (а.с. 64, 65), із відповіді якої від 03.06.2020 р. вбачається, що на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 238/2020 після померлого [INFO] [PERSON] , станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з будь-якими заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався (а.с. 54). Згідно відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори від 25.08.2021 р. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався (а.с. 101-103). Станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором позичальника [PERSON] становить 11050,87 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредита - 11050,87 гривень, в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредита - 11050,87 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-12). 21.07.2020 р. відповідачу позивачем було надіслано лист-претензію про погашення заборгованості у розмірі 11050,87 гривень (а.с. 67-70). При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред 'явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як вбачається з матеріалів справи, направляючи 05.05.2020 р. Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області претензію, Банк водночас просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 11050,87 грн., а нотаріальна контора в свою чергу повідомила, що у разі звернення спадкоємців на майно померлого [PERSON] їм буде доведено до відома про наявність Вимоги кредитора та про зобов`язання задовольнити її. А вже 21.07.2020 р. відповідачу було направлено лист-претензію. Отже, на підставі ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця у визначені законом строку, надіславши 05.05.2020 року до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області відповідну претензію. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. 1258, 1261-1255 ЦК України. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Як встановлено судом, спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, на час відкриття спадщини відповідач була зареєстрована за однією адресою разом зі спадкодавцем [PERSON] , який доводиться їй чоловіком, що підтверджено копією їх паспортів. Таким чином, в суді доведено, що відповідач є спадкоємцем [PERSON] та прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Водночас, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець. Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved