Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2021 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 27.07.1995 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно рішення від 27.07.1995 року № 498 в частині видачі на ім`я [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] народилася [INFO] . Відомості у свідоцтві про народження викладено російською мовою. Зокрема, ім`я у свідоцтві про народження зазначено « [PERSON] ». 27.07.1995 року виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якому квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дана квартира була приватизована на ім`я всіх зареєстрованих в ній осіб у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на 1995) та чинним на той час Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житловому комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року. Разом з цим на момент проведення приватизації заявниця була неповнолітньою, документом який посвідчував її особу було свідоцтво про народження, викладене російською мовою. При оформленні свідоцтва про право власності на житло ім`я заявниці російською мовою « [PERSON] » було перекладено українською як « [PERSON] ». У зв`язку з реєстрацією шлюбу заявник змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . В подальшому 27.09.1999 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області заявниця отримала паспорт громадянина України, в графі «ім`я» якого зазначено українською мовою « [PERSON] ». Ім`я зазначене у паспорті заявниці та у свідоцтві про народження збігаються. Однак, ім`я зазначене у свідоцтві про право власності на житло не збігається із документами, які посвідчують особу, хоча сам переклад імені не можна вважати неправильним. Таким чином, на даний час існують розбіжності. На даний час у заявника виникла необхідність зареєструвати своє право власності на належну їй частку квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Скакун О.В. № 58056247 від 17.05.2021 року у державній реєстрації права власності було відмовлено з підстав невідповідності імені заявниці у паспорті та у свідоцтві про право власності на житло, а саме: згідно паспорту громадянина України ім`я заявниці « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло ім`я заявниці « [PERSON] ». Внаслідок даної помилки виникає необхідність встановити даний факт. Заявник та її представник в судовому засдіанні підтримали обставини, викладені в заяві про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В подальшому заявник згідно заяви заяву підтримала, просила розгляд справи провести без її участі. Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради в судовому засіданні при вирішенні заяви поклався на думку суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факти викладені в заяві в частині невідповідності імен та належності документу заявнику. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.\~315\~ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.04.1980 року. Відомості у свідоцтві про народження викладено російською мовою. Зокрема, ім`я у свідоцтві про народження зазначено « [PERSON] ». 27.07.1995 року виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якому квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дана квартира була приватизована на ім`я всіх зареєстрованих в ній осіб у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на 1995) та чинним на той час Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житловому комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року. Разом з цим на момент проведення приватизації заявниця була неповнолітньою, документом який посвідчував її особу було свідоцтво про народження, викладене російською мовою. При оформленні свідоцтва про право власності на житло ім`я заявниці російською мовою « [PERSON] » було перекладено українською як « [PERSON] ». У зв`язку з реєстрацією шлюбу заявник змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 14.11.1998 року. В подальшому 27.09.1999 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області заявниця отримала паспорт громадянина України, в графі «ім`я» якого зазначено українською мовою « [PERSON] ». На даний час у заявника виникла необхідність зареєструвати своє право власності на належну їй частку квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 58056247 від 17.05.2021 року у державній реєстрації права власності було відмовлено з підстав невідповідності імені заявниці у паспорті та у свідоцтві про право власності на житло, а саме: згідно паспорту громадянина України ім`я заявниці « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло ім`я заявниці « [PERSON] ». Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів доводиться факт належності правовстановлюючого документу. За таких обставин суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved