Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року позовні вимоги [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Крайній Олександр Вікторович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28683, вчинений 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості в розмірі 36649,00 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (ЄДРПОУ 41350844) на користь [PERSON] судові витрати, що складаються із сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча три ста шістдесят дві) гривні 00 копійок. 31 січня 2022 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Крайнього О.В. про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, однак не вирішено питання про судові витрати, які позивач понесла при розгляді справи і які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень. Представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року призначено судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання для ухвалення додаткового рішення не з`явились, що не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зазначає, що оскільки в справі не вирішено питання про судові витрати - підлягає ухваленню додаткове рішення з цього питання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У позовній заяві у прохальній частині позивачем було висловлено прохання судові витрати покласти на відповідача у справі. Згідно акту здачі-прийому виконаних робіт від 27 січня 2022 року відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №127/21 від 20 листопада 2021 року, укладеного між адвокатом Крайнім Олександром Вікторовичем та [PERSON] , клієнт прийняв підготовлену роботу за зазначеною вартістю: консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 година - 250 гривень; ознайомлення з матеріалами 1 година - 250 гривень; підготовка позовної заяви, клопотань, витребування документів 4 години - 2000 гривень; вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів 1 година - 500 гривень (а.с.86). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №29 від 11 січня 2022 року [PERSON] сплачено 3000,00 гривень (а.с.86). Ордер серії АН № 1029408 видано на підставі договору про надання правової допомоги №127/21 від 20 листопада 2021 року (а.с.20). Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755\\9215\\15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку п ро можливість задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved