Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У січні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про визнання майна особистою приватною власністю, згідно з яким позивач просив суд : визнати однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 23,8 кв.м., особистою приватною власністю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 серпня 2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» Договір намірів №228. яким передбачалось укладання у строк до 23 серпня 2013 року договору купівлі-продажу майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] . 19 серпня 2013 року, на виконання умов вказаного вище договору, [PERSON] було сплачено на ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» 5 000 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру №629 від 19.08.2013 року, які було зараховано як оплату по Договору купівлі-продажу майнових прав. 23 серпня 2013 року між [PERSON] , як покупцем, та ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива», як продавцем, було укладено Договір №К/55 купівлі-продажу майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивач зазначає, що в подальшому, на виконання умов зазначено Договору та в якості оплати вартості майбутньої квартири на рахунок ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» [PERSON] було оплачено: - 88 015 грн. 00 коп. та 21 400 грн. 00 коп., згідно з Квитанціями до прибуткового касового ордеру №654 від 27.08.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №65 від 16.09.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000930611381404069 від 10.10.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581384159339 від 11.11.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581386683160 від 10.12.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000930611389615159 від 13.01.2014 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581392640884 від 17.02.2014 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з платіжним дорученням №6 від 12.03.2014 року; - 78 895 грн. 00 коп., згідно з платіжним дорученням №1 від 28.03.2014 року. Так, за період з серпня 2013 року по березень 2014 року Позивачем на користь ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» було сплачено власні кошти в розмірі 229405 гривень 22 копійки, що складає 100 відсотків вартості майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Довідкою ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» №23 від 04 квітня 2014 року. Так позивач зазначає, що право приватної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 23,8 кв.м., було зареєстровано лише 04 червня 2015 року, після введення будинку в експлуатацію. Вказане підтверджується витягом №38859225 від 10 червня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Також 10 червня 2015 року було видане і Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №38859133. Позивач вказує, що 26 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , Відповідач) було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №1483 та видано Свідоцтво про шлюб. 15 жовтня 2016 року між Позивачем та Відповідачем шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №271, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. У зв`язку із викладеним позивач зазначає, що хоча зареєстрував право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 23,8 кв.м., під час шлюбу, однак фактично купівля вказаного нерухомого майна була здійснена до реєстрації шлюбу за кошти, які належали йому особисто, а тому просить суд, позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених в позові обставин. Не заперечую проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 16 серпня 2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» Договір намірів №228. яким передбачалось укладання у строк до 23 серпня 2013 року договору купівлі-продажу майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). 19 серпня 2013 року, на виконання умов вказаного вище договору, [PERSON] було сплачено на ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» 5 000 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру №629 від 19.08.2013 року, які було зараховано як оплату по Договору купівлі-продажу майнових прав (а.с. 7). Судом встановлено, що на виконання умов зазначено Договору та в якості оплати вартості майбутньої квартири на рахунок ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» [PERSON] було оплачено: - 88 015 грн. 00 коп. та 21 400 грн. 00 коп., згідно з Квитанціями до прибуткового касового ордеру №654 від 27.08.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №65 від 16.09.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000930611381404069 від 10.10.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581384159339 від 11.11.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581386683160 від 10.12.2013 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000930611389615159 від 13.01.2014 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з квитанцією №399391000934581392640884 від 17.02.2014 року; - 5 156 грн. 46 коп., згідно з платіжним дорученням №6 від 12.03.2014 року; - 78 895 грн. 00 коп., згідно з платіжним дорученням №1 від 28.03.2014 року (а.с. 7-10). Так, за період з серпня 2013 року по березень 2014 року Позивачем на користь ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» було сплачено власні кошти в розмірі 229405 гривень 22 копійки, що складає 100 відсотків вартості майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Довідкою ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» №23 від 04 квітня 2014 року (а.с. 11). Також, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що право приватної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 23,8 кв.м., було зареєстровано 04 червня 2015 року, що підтверджується витягом №38859225 від 10 червня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №38859133 від 10 червня 2015 року (а.с. 12-13). При цьому, 26 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №1483, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14). 15 жовтня 2016 року між Позивачем та Відповідачем шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №271, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 15). У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положення ч.3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас, ч. 1 ст. 57 СК України визначає підстави, за яких майно набуте за час шлюбу визнається особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Так, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Під час розгляду справи по суті заявлених вимог, судом встановлено, що за період з серпня 2013 року по березень 2014 року Позивачем на користь ТОВ «Соціальна молодіжна ініціатива» було сплачено до укладення шлюбу з відповідачкою (до 26.07.2014), власні кошти в розмірі 229405 гривень 22 копійки, що складає 100 відсотків вартості майнових прав об`єкта нерухомості (квартири), яка знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вищевказане нерухоме майно було набуто та зареєстровано на ім`я позивача хоча і під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак за кошти, які належали йому особисто до укладення шлюбу з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, положення ст. 15 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що вищенаведена квартира особистою приватною власністю [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved