Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

позивач [PERSON] через свого представника адвоката Білик Р.О. звернувся до суду із указаним позовом до [PERSON] , у якому просить: виділити у власність позивачу частку спільного майна, що складається із прихожої (1-1) площею 35,6 кв.м., житлової кімнати (1-3) площею 11,8 кв.м., житлової кімнати (1-4) площею 10,7 кв.м., горище по периметру всього будинку площею 180,2 кв.м. та підвальні приміщення, розташовані під приміщенням прихожої (1-1) площею 35,6 кв.м. у житловому будинку по [ADDRESS] , а у власність відповідачки просить виділити частку спільного майна, що складається із коридору (1-2) площею 20,0 кв.м., житлової кімнати (1-5) площею 20,7 кв.м., житлової кімнати (1-6) площею 39,6 кв.м., кухні (1-7) площею 23,1 кв.м., котельні (1-8) площею 7,1 кв.м., ванної (1-9) площею 10,2 кв.м., вбиральні (1-10) площею 1,4 кв.м. у вищевказаному житловому будинку. Крім того просить припинити право спільної часткової власності позивача та відповідачки на вищевказаний житловий будинок. В обгрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] покликається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.1994 року, від якого народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано, внаслідок чого їх спільна дочка залишилась проживати разом із позивачем та перебуває на його утриманні. У період указаного шлюбу сторонами було набуто рухоме та нерухоме майно, яке рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 року було поділено між сторонами. Зокрема, вказаним судовим рішенням за позивачем і відповідачкою було визнано право спільної часткової власності на Ѕ спірного житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1603 га для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку. Однак згоди щодо порядку володіння та користування спірним майном чи угоди про спосіб виділення частки зі спільного майна між сторонами не досягнуто, що порушує права позивача на власність. Відтак позивач вирішив скористатись своїм правом на виділ йому частки майна в натурі згідно вищенаведених технічних характеристик, а тому просить позовні вимоги задовольнити повністю. Ухвалою судді від 14.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовче судового засідання. Відповідно до ухвали від 13.04.2020 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.07.2020 року в даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу (на предмет технічної можливості реального поділу будинковолодіння, варіантів для такого поділу та ринкової вартості будинку та часток після реального розподілу вказаного будинковолодіння), проведення якої доручено судовому експерту - Бочуляку Роману Петровичу, а провадження у справі на час експертизи зупинено. Ухвалою суду від 04.02.2021 року відновлено провадження у справі за наслідками проведення зазначеної судової експертизи. Представник позивача адвокат Білик Р.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, виходячи із вищенаведених мотивів та проведеної судової експертизи, за наслідками якої просить поділити спірний житловий будинок і земельну ділянку для його обслуговування у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 51/20 від 10.12.2020 року, виділивши позивачу праву частину житлового будинку із зеленою позначкою згідно таблиці №1 (Додаток №2 до цього Висновку), а відповідачці ліву частину вказаного будинку із синьою позначкою згідно даної таблиці №1, оскільки такий поділ є більш доцільний для проживання в будинку позивача, який має багато дітей і планує, на відміну від відповідачки, там проживати. Представник відповідачки адвокат Штинда О.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив частково. Просить також здійснити поділ спірного житлового будинку і земельної ділянки згідно варіанту № 1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 51/20 від 10.12.2020 року, виділивши його довірительці саме ту частину, яку просила представник позивача, оскільки дитина проживає з відповідачкою, яка несе усі витрати на утримання дитини. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із таких мотивів. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Відповідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою\~ сьомою\~статті 81\~цього Кодексу\~передбачено,\~що докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 1994 року до 03 липня 2015 року, від якого народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). 18 червня 1999 року сторонами за час шлюбу було придбано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1603 га, розташованої по [ADDRESS] , про що вбачається із оформленого на ім`я відповідачки [PERSON] . Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 5902 від 12.08.1999 (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2004 року сторонами по справі в період шлюбу було придбано спірний житловий будинок загальною площею 180,2 кв.м. по [ADDRESS] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03.07.2015 року, яке набрало законної сили 13.07.2015, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14-15). Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01.10.2019 року, яке набрало законної сили 04.11.2019, було поділено між сторонами. Зокрема, вказаним судовим рішенням за позивачем і відповідачкою було визнано право спільної часткової власності на Ѕ спірного житлового будинку загальною площею 180,2 кв.м. по [ADDRESS] . Крім того, за позивачем і відповідачкою визнано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,06 га за кожним членом колишнього подружжя (а.с. 8-13). Вищевказані фактичні обставини спору не підлягають доказуванню в силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України. Крім того, у зв`язку з укладенням шлюбу 05 серпня 2020 року відповідачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що вбачається із Витягу з реєстру про укладення шлюбу № Е 142/2020 від 05.08.2020 та Довідки про зміну прізвища [ADDRESS] (а.с. 159, 161). Із матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи фактичні обставини, що спірний житловий будинок і земельна ділянка, надана для його будівництва та обслуговування належать на праві спільної часткової власності сторонам по справі як колишньому подружжю у рівних частках по Ѕ кожному, у них обох є спільний інтерес щодо поділу вказаного майна в натурі між ними, проте згоди з приводу цього між сторонами не досягнуто, внаслідок чого і виник даний спір. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 1, п. 5, абзац 11 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне законодавче положення закріплено статтею 321 ЦК України. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно частини першої статті 358 ЦК України право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 2, ч. 3 ст. 358 цього Кодексу). Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 2, ч. 3 ст. 364 ЦК України). Частинами першою та другою статті 367 ЦК України передбачено, що майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до\~висновку судової\~будівельно-технічної\~та земельно-технічної\~експертизи №\~51/20\~від 10.12.2020\~року, складеного судовим експертом Бочуляком Р.П., вбачається технічна можливість реального розподілу спірного будинковолодіння [ADDRESS] , де експертом запропоновано два варіанти такого поділу між сторонами (а.с. 78-105). Зокрема згідно варіанту №1 цього Висновку експерта запопоновано виділити першому співвласнику Ѕ ідеальної частки: приміщення № 1-1 (2) прихожа, площею 26,9 кв.м., вартістю 115508,6148 грн.; приміщення № 1-2 (2) коридор площею 10,0 кв.м., вартістю 42940,00549 грн.; приміщення № 1-3 житлова кімната площею 11,8 кв.м., вартістю 50669,20648 грн.; приміщення № 1-4 житлова кімната площею 20,7 кв.м., вартістю 88885,81137 грн.; приміщення № 1-6 (2) житлова кімната площею 9,8 кв.м., вартістю 42081,20538 грн.; а всього: загальною площею 89,9 кв.м., загальною вартістю 386\~030,6494 грн.; Ѕ підвалу вартістю 215\~057/2=107528,50 грн.; Ѕ гаражу (літ. Б) вартістю 166\~343/2=83171,50 грн.; колодязь (літ. К) вартістю 11684,00 грн.; ворота з хвірткою (№ 3) вартістю 14\~698,00 грн. Розподіл огорожі № 1, огорожі № 2 - згідно варіанту розподілу земельної ділянки (6 077,00 + 10 441,00) /2 = 8 259,00 грн. Всього вартістю: 611372,00 грн. Для приведення житла у відповідність до вимог будівельних норм для житла щодо рівня комфорту тощо, першому співвласнику Ѕ ідеальної частки необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати перегородку в приміщенні під № 1-1 (спільно з другим співвласником); влаштувати дверний проріз між приміщеннями під № 1-1 та № 1-2; влаштувати перегородку в приміщенні під № 1-2 (спільно з другим співвласником); закласти дверний проріз в стіні по межі поділу між приміщеннями під №1-2 та № 1-6 (спільно з другим співвласником); влаштувати дверний проріз між приміщеннями під № 1-2 та № 1-6; влаштувати перегородку в приміщенні\~під № 1-6 (спільно\~з другим співвласником); влаштувати кухню; влаштувати вхід в підвал; влаштувати санітарний вузол (ванна, вбиральня, тощо); влаштувати автономні індивідуальні інженерні мережі; влаштувати перегородку в приміщенні гаража (літ. «Б») (спільно з другим співвласником); тощо (див. додаток № 2 до висновку експерта, таблиця № 1, зелений колір). Першому співвласнику Ѕ ідеальної частки виділити земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 6,95 м., 8,76 м., 6,80 м., 1,96 м., 13,55 м., 7,51 м., 14,50 м., 15,97 м., 41,71 м., 14,82 м. площею 0,0798 га. Другому співласнику Ѕ ідеальної частки виділити: приміщення № 1-1 (1) прихожа, площею 8,7 кв.м., вартістю 37357,80478 грн.; приміщення № 1-2 (1) коридор площею 10,0 кв.м., вартістю 42940,00549 грн.; приміщення № 1-6 (1) житлова кімната, площею 21,3 кв.м., вартістю 91462,2117 грн.; приміщення № 1-7 кухня, площею 23,1 кв.м., вартістю 99191,41269 грн.; приміщення № 1-8 котельня площею 7,1 кв.м., вартістю 30487,4039 грн.; приміщення № 1-9 ванна, площею 10,2 кв.м., вартістю 43798,8056 грн.; приміщення № 1-10 вбиральня, площею 1,4 кв.м., вартістю 6011,600769 грн.; а всього загальною площею 81,8 кв.м., варістю 351249,2449 грн.; Ѕ підвалу вартістю 215\~057/2=107528,50 грн.; Ѕ гаражу (літ. Б) вартістю 166\~343/2=83171,50 грн.; літню кухню (літ. В) вартістю 54\~105,00 грн. Розподіл огорожі № 1, огорожі № 2 - згідно варіанту розподілу земельної ділянки (6 077,00 + 10 441,00) /2 = 8 259,00 грн. Всього вартістю: 604 313,00 грн. Для приведення житла у відповідність до вимог будівельних норм для житла щодо рівня комфорту тощо, другому співвласнику Ѕ ідеальної частки необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати сходи для входу на площадку перед входом в будинок; влаштувати вхід у зовнішній стіні будинку в приміщення під № 1-1 у запропоновану частину будинку та встановити в ньому дверний блок; влаштувати перегородку в приміщенні під № 1-1 (спільно з першим співвласником); влаштувати перегородку в приміщенні під № 1-2 (спільно з першим співвласником); закласти дверний проріз в стіні по межі поділу між приміщеннями під № 1-2 та № 1-6 (спільно з першим співвласником); влаштувати дверний проріз між приміщеннями під № 1-6 та № 1-7; влаштувати перегородку в приміщенні під № 1-6 (спільно з першим співвласником); влаштувати автономні індивідуальні інженерні мережі; влаштувати перегородку в приміщенні гаража (літ. «Б») (спільно з першим співвласником); тощо (див. додаток № 2 до висновку експерта, таблиця № 1, синій колір). Другому співвласнику Ѕ ідеальної частки виділити земельну ділянку з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки: 16,46 м., 41,94 м., 17,18 м., 14,50 м., 7,51 м., 13,55 м., 1,96 м., 6,80 м., 8,76 м., 6,95 м. площею 0,0548 га. Перший співвласник Ѕ ідеальної частки зобов`язаний компенсувати другому співвласнику Ѕ ідеальної частки за перевищення 55\~277,0 грн. Горищний простір розділити між співвласниками у відповідності до варіанту поділу на першому поверсі. Всі прибудови, надбудови, перепланування, переобладнання у житловому будинку та узаконення самовільного будівництва, необхідно виконати у відповідності до вимог державних будівельних норм та правил, чинного законодавства України. При цьому представниками обох сторін надано перевагу саме вищевказаному варіанту №1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 51/20 від 10.12.2020 року, ураховуючи його найбільшу оптимальність для проживання, однак спір між ними продовжився саме щодо виділення обом сторонам одночасно однієї і тієї ж частини будинку, що є неможливим. Оскільки саме позивач має намір проживати в спірному житловому будинку зі своєю сім`єю, а не відповідачка, чого її представником в судовому засіданні не спростовано, а тому суд вважає справедливим виділити позивачу першу частину, а відповідачці другу частину в розподілі спірного будинковолодіння. Крім цього, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В силу приписів ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відтак, суд вважає, що згідно вказаного варіанту №1 розподілу будинковолодіння слід поділити в натурі також спірну земельну ділянку між сторонами, надану для його будівництва та обслуговування, ураховуючи її приналежність до відповідної частини поділеного житлового будинку між сторонами. Із урахуванням наведеного та приписів частини третьої статті 364 ЦК України слід припинити право спільної часткової власності позивача та відповідачки на спірний житловий будинок [ADDRESS] . Також, суд вважає, що слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 55\~277,0 грн. грошової компенсації за різницю між ідеальними та реальними частками сторін внаслідок цього поділу, відсутність в судовому засіданні будь-яких заперечень представників сторін щодо такої грошової компенсації між сторонами, що узгоджується із нормою частини другої статті 364 ЦК України. Отже, суд приходить до переконання про часткове задоволення заявлених позовних вимог із урахуванням висновку судового експерта. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial