Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.09.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що здійснений відповідний актовий запис №1433 від 07 вересня 2013 року розірвати. В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність поваги, розуміння та розходження поглядів на сімейні відносини з боку відповідача. В січні 2021 року відповідач пішов з сім`ї, тим самим припинив шлюбні стосунки, у вересні 2021 року чоловік начебто, зрозумів, що сім`ю він хоче зберегти та повернувся але змін не відбулося, а відносини стали ще гіршими. На даний час їх сім`я існує лише формально. З огляду на вказані вище обставини, позивач вважає, що подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і буде суперечити інтересам сторін. Майновий спір між ними відсутній. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам, їх родина розпалась остаточно та поновлена бути не може. В зв`язку з чим просить суд її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про згоду з позовними вимогами, позов просить задовольнити. Враховуючи, що у справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] , виданого 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1433 від 07 вересня 2013 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження, серія: [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками в свідоцтві записані: [PERSON] \~батько,\~ [PERSON] \~мати,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№3372\~від 15\~вересня 2016\~року (а.с.8). Позивачем зазначено,\~а відповідачем\~не заперечується\~та не\~спростовано,\~що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність поваги, розуміння та розходження поглядів на сімейні відносини з боку відповідача. В січні 2021 року відповідач пішов з сім`ї, тим самим припинив шлюбні стосунки, у вересні 2021 року чоловік, начебто, зрозумів, що сім`ю він хоче зберегти та повернувся але змін не відбулося, а відносини стали ще гіршими. На даний час їх сім`я існує лише формально. З огляду на вказані вище обставини, позивач вважає, що подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і буде суперечити інтересам сторін. Майновий спір між ними відсутній. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам, їх родина розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до положень статті 51 Конституції\~України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачем до суду подана заява, за змістом якої вбачається, що він проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити, що фактично є визнанням позову зі сторони відповідача. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України закріплено, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку наведеним, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за звернення до суду із даним позовом, що становить 454,00 грн., з урахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат у вигляді судового збору у сумі 454,00 грн. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача сплачений нею за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що залишкові 50 % понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, залишаються за позивачем.

Outcome: approved