Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

07.06.2021р. до Святошинського районного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської районної державної адміністрації, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських материнських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] ; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] ; призначити позивача опікуном онуків та передати [PERSON] та [PERSON] позивачу для їх подальшого влаштування; внести запис про позбавлення [PERSON] прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] та доньки [PERSON] до Державного реєстру цивільного стану громадян; внести запис про позбавлення [PERSON] прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] до Державного реєстру цивільного стану громадян; стягнути з [PERSON] на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування на дітьми, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування на дітьми, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що батько малолітнього [PERSON] відбуває покарання в державній установі «Бердичівська виправна колонія №70», батько малолітньої [PERSON] помер у жовтні 2020р., мати дітей - відповідачка у справі не цікавиться життям своїх дітей, не відповідає на телефонні дзвінки, ігнорує свої материнські обов`язки. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14.06.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите за правилами загального позовного провадження. 20.09.2021р. на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшов лист Служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Київської області, в якому остання зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила слухати справу за відсутності служби у справах дітей. 23.09.2021р. на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява позивачки про закриття провадження відносно [PERSON] , у зв`язку з її смертю. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23.09.2021 року вирішено закрити провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. 23.11.2021р. на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшов лист Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому остання зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила слухати справу за відсутності служби у справах дітей. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16.12.2021 року вирішено закрити підготовче провадження в цивільній справі та призначити справу до судового розгляду по суті, Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, крім того просила суд розглядати лише позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва зроблено відповідний актовий запис за №1257 та видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , в якому в якості батька вказаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 16) Згідно витягу з Державного ну реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.18) [INFO] народилась [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва зроблено відповідний актовий запис за №3661 та видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , в якому в якості батька вказаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 17) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.19) [INFO] померла [PERSON] , про що Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено запис № 859 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.70) 09.09.2021р. [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про позбавлення батьківських прав свого батька в зв`язку з тим, що він не приймає участі у його житті з 2008р. Згідно висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.09.2021р. про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітнього сина Святошинською районної в місті Києві державною адміністрацією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до сина, неповнолітнього [PERSON] з огляду на те, що [PERSON] з 2017 відбуває покарання в Державній установі «Бердичівська виправна колонія №70, з березня 2017 року участі у вихованні сина не бере, кошти на його утримання не надсилає, самоухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків (а.с. 75-77) Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з 2017р. належним чином не виконує свої батьківські обов`язки та не піклувався про стан здоров`я своєї неповнолітньої дитини - неповнолітнього [PERSON] , який знаходиться на утриманні позивачки та прозиває разом з нею. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної вище Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до вищенаведених роз`яснень та норм закону тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Що стосується позовних вимог щодо внесення запису про позбавлення [PERSON] прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] до Державного реєстру цивільного стану громадян суд вважає такі вимоги передчасними з огляду на те, що у позивача таке право виникне після отримання відповідного рішення та відмови реєстратора щодо внесення відомостей щодо позбавлення батьківських прав до Державного реєстру цивільного стану громадян.

Outcome: partial