Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просила встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою по місцю забудови домогосподарства , що належить їй на праві власності по [ADDRESS] , з урахуваннм виділеної наявної на місцевості площі земельної ділянки відповідно до рішення зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколом № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку , господарських споруд та надвірних будівель , в тому числі по межі розташування земельної ділянки за адресою по [ADDRESS] із земельною ділянкою за адресою по [ADDRESS] на підставі висновку за наслідками проведення експертного дослідження. Пізніше позивачем було змінено позовні вимоги, вона просить визнати протиправною бездіяльність Краснопільської селищної ради Сумського району та зобов`язати здійснити впорядкування присадибних земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] по межі їх реального розташування на місцевості та фактичного використання землекористувачами [PERSON] та [PERSON] , як власниками будинковолодінь з житловими будинками , господарськими спорудами та надвірними будівлями , з урахуванням наявної документації по земельним питанням по місцю розташування земельних ділянок та рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколу № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і висновку експерта № 32 від 1 березня 2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі наданої пропозиції щодо впорядкування присадибних ділянок за адресами [ADDRESS] та по [ADDRESS] по межі їх реального розташування на місцевості фактичного використання , здійснити визначення чіткої межі між двома присадибними земельними ділянками , що розташовані по сусідству за адресами [ADDRESS] та по [ADDRESS] між землекористувачами [PERSON] та [PERSON] , в тому числі як власниками будинковолодіння . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Нежевело В.В. позовні вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] успадкувала право власності на земельну ділянку після смерті своїх батьків . Так її батькові [PERSON] земельна ділянка була передана у власність за рішенням зборів уповноважених колгоспу ім.газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 2076 року у розмірі 0, 07 га . Рішенням виконкому Краснопільської районної ради від 27 липня 1976 року надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу свідоцтва для забудови по [ADDRESS] . [PERSON] придбав будинок по [ADDRESS] . Тому [PERSON] звернулася до Краснопільської селищної ради Сумського району з заявою про впорядкування земельної ділянки , реальному її розташуванню станом на 1975 рік , а саме по межі з господарством за адресою [ADDRESS] , але відповідач відмовив у задоволенні її вимог , що стало підставою для звернення до суду . Крім того зазначає, що в ході проведення експертизи було встановленно порушення [PERSON] меж земельної ділянки [PERSON] і тому позивач просить орган місцевого самоврядування вирішити питання про порушене право позивача . Представник відповідача Краснопільської селищної ради Воропай М.В. позовні вимоги не визнала та пояснила , що рішенням погоджувальної комісії Самотоївської сільської ради в присутності контролюючих оргнані Краснопільського району12 квітня 2005 року між садибами [PERSON] та [PERSON] було встановлена та закріплена межа між спірними земельними ділянками . Акт комісії затверджено рішенням 19 сесії 4 скликання від 20 травня 2005 року . Вище вказане рішення не оскарпжувалось і діє. За заявою [PERSON] з якою вона звернулась до Головного управляння Держкомзему у Сумській області було створено комісію з метою перевірки правильності попереднього рішення узгоджувальної комісії . За результами роботи комісії було складано акт від 25 листопада 2009 року ,який затверджено рішенням 26 сесії 5 скликання Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року « Про затвердження акту погоджувальної комісії» Рішення 26 сесії 5 скликання Самотоївсої сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року « Про затвердження акту погоджувальної комісії» позивачем , в порядку адміністративного провадження,було оскаржено до Краснопільського районного суду. Рішенням Краснопільського районного суду від 8 липня 2013 року у справі № 578/302/13-а відмовлено у задоволенні позовних вимог . 17 жовтня 2013 року рішення Краснопільського районного суду від 8 липня 2013 року залишено без змін Харківським апеляційним адміністративним судом.Рішення суду набрало законної сили. Вважає, що спір між сторонами вирішено. Висновок експертизи просить визнати недопустимим доказом , оскільки в його основу покладено виміри зазначені у скасованих за рішенням Краснопільського районного суду державних актах виданих на ім`я [PERSON] , оскільки під час їх виготовлення було допущено похибку у розмірі земельних ділянок. Свідок [PERSON] пояснила, що вона в складі комісії до якої входили представники Держкомзему ,за заявами [PERSON] та [PERSON] , комісійно з урахуванням планів на забудови садиб, технічних паспорів на домоволодіння ще 80-х років, фотозйомки та враховуючи фактичне користування земельними ділянками , шляхом промірів , визначили межі земельних ділянок та склали акт комісії . В акті зазначено , що межа між сараєм [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] проходить на відстані 0, 40 м. Акт погоджувальної комісії був затверджений рішенням сесії у 2009 році. Рішення сесії Самотоївської сільської ради про затвердження акту погоджувальної комісії [PERSON] оскаржила до суду. В задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Вважає, що межа між господарствами визначена , спір урегульований . Відстать між сараєм та земельною ділянкою [PERSON] була більша , але після облицювання його цеглою- розмір зменшився . [PERSON] та [PERSON] було запропоновано поділити спірну земельну ділянку , але [PERSON] відмовився. [PERSON] [PERSON] було надано право на приватизацію земельних ділянок у площею, 025 га. [PERSON] та [PERSON] було виготовлено технічну документацію на земельні ділянки але межі визначені зі слів кожного з них і не відповідали дійсності , тому відмовлено у затвердженні технічної документації. Так у технічній документації [PERSON] земельна ділянка складала 0, 48 га , а за сараєм більше 3,00 м. При проведенні експертизи вона була присутня як представник селищної ради .Межа визначена погоджувальною комісією відповідає фактичному землекористуванню [PERSON] та [PERSON] . Зазначила , що по межі на вимогу [PERSON] [PERSON] частково встановив шиферну огорожу. Межа проходить по забору , металевим стовпам з натягнутою сіткою встановлених [PERSON] . На земельних ділянках ростуть багорічні дерева посаджені власниками господарств . Земельну ділянку [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] і має право на завершення приватизації. Есперт [PERSON] пояснив, що при проведенні експертизи він відповідав на питання , які були поставлені в ухвалі суду . Ним було проведено аналіз даних наданих судом ,обмінні файли , а також зйомки місцевості проведеної спеціалістами . Чорним кольором на схемі позначено фактичну межу земельних ділянок , вона проходить майже по стіні сараю. Крім того зауважив , що фактичне землекористування визначено по огорожі, натягнутій металевій сітці, наявні два кілки,а по городу по уявній межі .Для проведення експертизи ним були використані архівні дані про земельні ділянки за адресою [ADDRESS] , оскільки інформація про дані земельні ділянки на публічній карті відсутня . Якби питання були визначені по іншому він би не використовував координати обмінних файлі. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] і діє на підставі доручення, а тому їй відомі всі подробиці цього земельного спору а також вона фактично проживає в [ADDRESS] разом з [PERSON] . Так земельна ділянка за вище вказаною адресою була надана її дідусеві [PERSON] в розмірі 0, 07 га під забудову . Він побудував будинок та інші будови, які успадкувала її мама [PERSON] у 1989 році В 1995 році [PERSON] приватизувала земельну ділянку у розмірі 0, 88 га . В 2002 році вирішила оформити право власності на дану земельну ділянку . [PERSON] домоволодіння за адресою [ADDRESS] придбав у [PERSON] , а в 2002 році при оранці належної земельної ділянки переорав земельну ділянку , яка перебуває в користування [PERSON] за сараєм .З цього часу між [PERSON] та [PERSON] виник земельний спір для вирішення якого вона зверталась до сільської ради, Краснопільської районної ради, народних депутатів , прокуратури , але до цього часу спір не вирішено і [PERSON] позбавлена можливості отримати правстановлюючі документи на земельну ділянку . Також зазначила, що сарай під літерою «е» в технічній документації на домоволодіння був побудований до 1989 року , але в послідуючому перебудований без зміни розмірів . Для обслуговування сараю необхідний доступ близько 3 м. , а не 40 см. як це зазначила комісія сільської ради, яка неправомірно посилається на аерозйомку 1993року .Земельна ділянка [PERSON] знаходиться схилом до земельної ділянки [PERSON] і вода постійно тече під сарай. Запропонувала з метою вирішення земельного спору земельну ділянку [PERSON] пересунути на земельну ділянку , що належить селищній раді , колись буда дорога , а на даний час протоптана доріжка , а їм надати 3 м.для обслуговування сараю. Посилаючись на технічну документацію на домоволодіння зазначає, що за сараєм зазначено відстань близько 3м. Також підтвердила, що їй відомо , що Державний акт , який був виданий [PERSON] за рішенням суд визнаний не законним , а їх спір , щодо встановлення межі залишився без вирішення оскільки рішенням суду відмовлено в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] - [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть виданими Самотоївською сільською радою Краснопільського району Сумської області (т. 1 а.с. 10-11) Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження ( т. 1 а.с. 10) Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Самотоївка Самотоївської сільської ради від 11 січня 1990 року в [ADDRESS] належить колгоспному двору , головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Краснопільської районної ради народних депутатів від 22 листопада 1989 року № 251 - підстава оформлення права власності на житловий будинок в сільській місцевості . Даний житловий будинок зареєстрований Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвернтарізації на праві особистої власності -колгоспним двором , головою якого є [PERSON] . Дата реєстрації 05.12 1990 року ( т. 1 ст. 12 ) Право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано 13 червня 2017 року державним реєстратором Степанівської селищної ради Сумської області за реєстраційним номером 1273044859223 за [PERSON] ( т. 1 а.с. 13) З архівного витягу виданого Державним архівом Сумської області слідує, що рішенням загальних зборів колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 .07 1975 року виділено [PERSON] присадибну ділянку під забудову на присадибній ділянці [PERSON] в розмірі 0, 07 га. ( т.1 а.с. 16, 20-22) Рішенням виконкому Краснопільської районої ради від 27 .07.1976 року надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу свідоцтва про забудову садиби по Самотоївській сільській Раді : [PERSON] , що підтверджується архівним витягом, ( т. 1 а.с. 17-18,24-24) Рішенням виконкому Самотоївської сільської ради від 11 жовтня1989 року № 37 у зв`язку зі смертю матері [PERSON] призначено нового голову колгоспного двору - [PERSON] та порушено клопотання перед Крансопільським райвиконкомом про видачу свідоцтва про право власності на нового голову колгоспного двору ( т. 1 а.с. 29) Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Самотоївка надано [PERSON] рішенням виконкому Краснопільської районної ради № 296 за 1980 рік. (т.1 а.с. 32) З договору купівлі продажу від 20 квітня 1987 року слідує, що [PERSON] ( за дорученням [PERSON] ) продав ,а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будовами в с. Самотоївка .Договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Самотоївської сільської ради . ( т. 1 а.с. 33) З довідки виданої виконкомом Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області розмір земельної ділянки за фактичними промірами [PERSON] по [ADDRESS] по городу складає 28, 9 м шириною. , а розмір присадибної земельної ділянки складє 0, 35 га та затвержено рішенням Самотоївської сільської ради від 26 квітня 2005 року (т.1 а.с.34-. 35) . З акту комісії від 12 квітня 2005 року слідує,що було проведено перевірку спірного питання меж земельних ділянок між господарства [PERSON] та [PERSON] відповідно до викопіровки з аерофотозйомки 1993 року та тех. паспортів . Встановлено межу та закріплено дерев`яними кілками. Промірами було встановлено, що ширина по городу складає 29,24 м. ,проміри між будинком і кінцем сараю співпадаєть з промірами на схемі -16, 20 м. Встановлено межу між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] і закріплено дерев`яними кілками.Межа від городу [PERSON] відступлена на 0, 40 м, а від стіни сараю на 20 см. ,звільнено прохід за сарай для [PERSON] . Акт погоджувальної комісії по заяві [PERSON] затверджено рішенням дев`ятнадцятої сесії четвертого скликання Самотоївської сільської ради від 20 травня 2005 року (т. 1 а.с.36- 37) 14 жовтня 2009 року рішенням № 36 виконкому Самотоївської сільської ради надано дозвіл на добудову до сараю і перепланування житлового будинку [PERSON] на її садибі в [ADDRESS] ( а.с. 40) В листопаді 2009 році погоджено добудову до сараю розміром 10м на 3, 5 м. та перепланування будинку , що слідує з довідки про погодження прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію , площа земельної ділянки 0, 35 га ( а.с. 41 ). Відповідно рішення Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року відмовлено у затвердженні технічної документації виготовленої ТОВ « Три кити" - підстава для видачі державного акта з промірами за спорудою 3, 63 м в сторону [PERSON] оскільки не має документального підтвердження - підтверджено відстань 0, 40 см., проміри по вул. 35, 54 м. також не відповідають фактичному використанню. Розмір земельної ділянки [PERSON] для ведення селянського господарства за технічною документацією , площа ріллі, складає 0, 3824 га. ( а.с. 41) Рішенням Самотоївської сільської ради від 22 квітня 2016 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) гр. [PERSON] в [ADDRESS] . Загальна площа земельної ділянки о, 42 га , під забудовою 0,04 га , для ведення особистого селянського господарства 0, 38 га. ( т. 1 а,с49) З технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] слідує, що головою колгоспного двору станом на 20 вересня 1989 року була [PERSON] . Технічний паспорт виготовлявся станом на 6 жовтня 2009 року та станом на 1 лютого 2017 року у технічних паспортах зазначено замовник [PERSON] . З технічної документації слідує, що в господарстві [PERSON] сарай під літерою И ,який знаходиться по межі з [PERSON] побудовано у 1991 році, сарай під літерою Е -у1995 році,навіс під літерою Д -1990 році. ( а.с. 71-89) Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] видано [PERSON] на підставі рішення виконкому Краснопільського районної ради від 22 листопада 1989 року № 201 , як голові колгоспного двору. ( т.1 а.с. 88) З інвентаризаційної справи по [ADDRESS] слідує, що відповідно до договору купівлі продажу від 20 квітня 1987 року [PERSON] ( за дорученням [PERSON] ) продав а [PERSON] купив будинок з надвірними будовами за вищевказаною адресою .Договір зареєстровано 3 вересня 2004 року . З інвентарної справи по [ADDRESS] слідує, що відповідно до свідоцтва про право власності виданого за рішенням Краснопільського райвиконкому від 11 січня 1990 року головою колгоспного двору є [PERSON] . Рішенням Самотоївської сільської ради від 11 жовтня 1989 року головою колгоспного двору призначено [PERSON] та порушено клопотання перед Краснопільским райвиконкомом про видачу свідоцтва про право власності . За обмірами проведеними станом на 1989 рік розмір сараю «е» становит 3,25 м на 5,75м . Станом на 2009 рік розмір сарай під літерою « е» становить 3,54 м на 5,88 м. Крім того побудовано сарай під літерою «и» навіс під літерою «д» , які відповідно до схеми (плану земельної ділянки ) за 1989 рік та 2009 рік фактично примикають до межі земельної ділянки. 6 жовтня 2009 року був складений акт поточних змін в якому зазначено, що сарай « Б» і «Е» перебудовані з іншого матеріалу на тому з місці та збудовано навіс « Д» та сарай « и» З рішення Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 30 січня 1995 року [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 25 га в тому числі під забудовою 0, 04 га , для ведення особистого підсобного господарства - 0, 21 га ( а.с. 84) Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на замовлення [PERSON] ,виготовлена у 2017 року. У плані земельної ділянки - зазначено відстань від сараю до межі з [PERSON] - 3, 95 м, що не відповідає фактичному користуванню. Дані про затвердження технічної документації у матеріалах справи відсутні ( а.с. 90-123) Відповідно до земельно-кадастрової книги присадибних ділянок громадян Самотоївської сільської ради станом на 1 .01.2008 року за № 411 зазначено [PERSON] всього -0,25 га в тому числі рілля 0,22 га , під забудовою 0, 03га. , за № 412 [PERSON] -всього 0, 35 га ,рілля-0, 31 га , під забудовою 0, 04 га. ( т. 2 а.с. 192). З висновку земельно технічної експертизи від 1 березня 2021 року слідує,що було проведено обстеження земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] , використано плани земельних ділянок на державних актах серії ЯД № 181910 з кадастровим номером 5922385400:01:009:0205, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0, 0667 га та державний акт серії ЯД № 181911 кадастровий номер5922385400:01:009:0206 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1715 га , інвентарізаційні справи , топографо-геодезична ( кадастрова) зйомка земельних ділянок. Інформація, згідно даних публічної карти України про земельну ділянку з кадастровими № 5922385400:01:009:0205та 5922385400:01:009:0206 відсутня . У висноку експертизи зазначено, що встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі , технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки . Відновлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. В разі її відсутності розробляється технічна документаціяя з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) . Експерт дійшов висновку , що фактичне землекористування у виді паркану та умовних меж ( по городу) а також контури земельної ділянки по [ADDRESS] зазначені у державних актах виходять на територію суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] Крім того встановлено, що фактично [PERSON] використовує земельну ділянку 2516 кв.м. ,а ОгулаР.І.- 5004 кв.м.(т.4 а.с. 12-37 ) Слід зауважити , що [PERSON] дізнавшись про невідповідність його Державних актів фактичному користуванню земельними ділянками звернувся до суду і рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2-86/2010 , позовні вимоги [PERSON] задоволено , Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 181910 та актах серії ЯД № 181911 видані 27 липня 2007 року визнано не чинними ( т. 1 а.с. 57-59). Рішенням 26 сесії сільської ради п`ятого скликання Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року було затверджено акт погоджувальної комісії від 25 листопада 2009 року по справі [PERSON] . У рішенні зазначено, що по земельній ділянці [PERSON] підстав для видачі державного акта з промірами за спорудою сараю 3, 63 м в сторону [PERSON] не має , оскільки по всіх документах значиться 0, 40 м. Також затверджена площа земельної ділянки в цілому 0, 3824 га. Дане рішення [PERSON] було оскаржене в адміністративному порядку. Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 8 липня 2013 року у справі № 578/302/13-а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Самотоївської сільської ради Сумської області третя особа [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити дії, відмовлено (. матеріали адміністративної справи № 578/302/13-а) Отже рішенням 26 сесії сільської ради п`ятого скликання Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року , яким затверджено акт погоджувальної комісії від 25 листопада 2009 року по справі [PERSON] фактично закріплені результати вирішення земельного спору між [PERSON] та [PERSON] , що не суперечить змісту повноважень сільської ради , наданим ій Земельним кодексом України та законом України « Про місцеве самоврядування» так зазначено в ухвалі Харківського адміністративного апеляційного суду. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства( ст. 15 ЦК України ) Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ст.3 Земельного кодексу УРСР в редакції, що діяла станом на 1976 рік зазначено , що відповідно до Конституції СРСР і Конституції Української РСР земля є державною власністю, тобто всенародним добром. Земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Дії, які в прямій або прихованій формі порушують право державної власності на землю, забороняються. В ст. 4 Земельного кодексу УРСР зазначено , що вся земля в Українській РСР входить до єдиного державного земельного фонду, який відповідно до основного цільового призначення земель складається з: земель сільськогосподарського призначення, наданих у користування колгоспам, радгоспам та іншим землекористувачам для сільськогосподарських цілей; земель населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); земель промисловості, транспорту, курортів, заповідників та іншого несільськогосподарського призначення; земель державного лісового фонду; земель державного водного фонду; земель державного запасу. З ст. 58 Кодексу УРСР слідує, що присадибні землі використовуються для надання присадибних земельних ділянок колгоспним дворам, а також сім`ям робітників і службовців та інших громадян, які проживають на території колгоспу. Вільні присадибні землі використовуються колгоспами для громадських потреб. Отже твердження представника позивача, що земельна ділянка батьку позивачки [PERSON] була передана у власність у 1975 році не відповідає діючому на той час земельному законодавству . Крім того слід зауважити , що суду надано докази про виділення [PERSON] земельної ділянки під забудову у розмірі 0, 07 га за рахунок земельної ділянки , яка перебувала у користуванні [PERSON] . За заявою [PERSON] їй в приватну власність передано -0, 04 га для будівництва та 0, 21 га для особистого селянського господарства, але відсутні докази, які б свідчили про надання їй або її батькові [PERSON] земельної ділянки понад 0, 07га .Станом на 2008 рік відповідно до земельно-кадастрової книги за [PERSON] значилось 0,04 га для будівництва та 0, 31 для особистого селянського господарства . У 2009 році загальна площа земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] складала 0, 3834 га . За висновком експертизи станом на 2021 рік площа земельної ділянки , якою коритується [PERSON] складає 0, 5004 га. При цьому слід зауважити , що загальна площа земельної ділянки [PERSON] складає 0, 25 га. Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України ( в редакції чинній на 1992 рік) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються. Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час надання [PERSON] та [PERSON] дозволу на приватизацію) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га. Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет). Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція № 43). Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року . Пунктами 1.15 та 1.16 Інструкції № 43 визначено суб`єктів розробки технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку та документи, необхідні для технічної документації. До технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку обов`язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність (пункт 1.17 Інструкції № 43). Згідно з пунктом 2.1 Інструкції № 43 роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності:підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки;складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. За змістом ст. 12 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень сільської ради) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів. Ч.1,3 ст. 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. За змістом ст. 33 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Ч 4 ст. 158 ЗК України визначено , що у разі вирішення земельних спорів органами місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, будь-яка зі сторін спору у разі незгоди із прийнятим відповідними органами рішенням, має право на його оскарження в судовому порядку. Конституційний Суд України вважає, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст.4, п.1 ч. 1 ,2 ст. 17 КАС України ) ( справа № 1-6/2010 від 1 квітня 2010 року) Отже [PERSON] не погодившись з рішенням Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року про затвердження рішення погоджувальної комісії та вважаючи його таким , що порушує її права оскаржила його до суду . Постановою суду в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили і підлягає виконанню. Як пояснила свідок [PERSON] межа між господарствами [PERSON] та [PERSON] встановлена по фактичному користуванню актом погоджувальної комісії та забиті два кілки . Експерт [PERSON] підтвердив , що на сьогодні межа проходить по огорожі та є два кілки . Суд не вбачає підстав для визнання свідчень свідка [PERSON] недопустимии доказами , як це просила представник позивача [PERSON] з тих підстав , що ніби то вона «путалась у показах». Свідок [PERSON] відповідаючи на питання представника позивача [PERSON] намагалась свої відповіді підтвердити письмовими доказами. Що стосується висновку експертизи , то ще раз підтверджено , що державні акти на право власності земельними ділянками [PERSON] , які визнані рішенням суду нечинними ,були виготовлені з порушенням норм земельного законодавства . Суд вважає що взявши дозвіл на виготовлення технічної документації , що підтверджується рішеннями Самотоївської сільської ради за 2012 рік та 2016 рік [PERSON] та [PERSON] погодились з рішеннями Самотоївської сільської ради про погодження меж земельних ділянок і повинні їх дотримуватися при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі . Отже на даний час межа встановлена рішенням погоджувальної комісії, існує, не змінювалась . Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду порушень при її встановленні , або перевищенні повноважень сільською радою не встановлено. Оцінивши докази надані стронами відповідно до ст.83-84 ЦПК України з точки зору належності,достовірності , достатності у їх сукупності суд вважає, що вимога позивача до Краснопільської селищної ради про здійснення впорядкування присадибних земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] по межі їх реального розташування на місцевості та фактичного використання землекористувачами [PERSON] та [PERSON] ,як власниками будинковолодінь з житловими будинками , господарськими спорудами та надвірними будівлями , з урахуванням наявної документації по земельним питанням по місцю розташування земельних ділянок та рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколу № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і висновку експерта № 32 від 1 березня 2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі наданої пропозиції щодо впорядкування присадибних ділянок за адресами [ADDRESS] та по [ADDRESS] по межі їх реального розташування на місцевості фактичного використання , здійснити визначення чіткої межі між двома присадибними земельними ділянками , що розташовані по сусідству за адресами [ADDRESS] та по [ADDRESS] між землекористувачами [PERSON] та [PERSON] , в тому числі як власниками будинковолодіння .не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed