Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.07.1998 року вона, її брат [PERSON] та мати [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка стала їм належати на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер брат позивача [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину вказаної квартири. Спадкоємцем 1 черги після смерті брата була мати [PERSON] . З моменту приватизації квартири та по день смерті брат позивача [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] .. За видачею свідоцтва про право на спадщину на частину квартири мати не зверталась. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини зазначеної квартири, 1/3 частина належала померлому брату позивача, а 1/3 частина квартири матері, спадщину після смерті свого сина [PERSON] - [PERSON] нотаріально не оформила. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Причиною відмови була відсутність документів в підтвердження місця відкриття спадщини та коло спадкоємців після смерті [PERSON] , зв`язку із чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року було прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2021 року цивільну справу було передано до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року було було прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження по справі суддею Горпинич О.В. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2021 року було прийнято позовну заву до розгляду та відкрито провадження по справі суддею Ульяніч І.В., справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.01.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с.27-30). Представник третьої особи Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явився, подали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.1953 року Ленінським райЗАГС м. Харків (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 05.02.2001 року Харківським міським відділом РАГС (а.с.7) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 13.07.2018 року Харківським міським відділом РАГС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.8) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1998 року, р-р № [NUMBER] , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11) Згідно довідки № 2561 про реєстрацію, виданої 04.07.2011 року КП «Жилкомсервіс» [PERSON] , був зареєстрований та постійно проживав з 27.05.1987 року по 05.02.2001 року, за адресою: [ADDRESS] , разом із ним на час смерті були зареєстровані та проживали: мати - [PERSON] та сестра - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії рішення № 40146 від 20.02.96 р. Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова «Про зміну договору найму житлового приміщення по [ADDRESS] », було вирішено визнати наймачем зазначеної квартири [PERSON] .. До договору найму включені: наймач - [PERSON] , мати - [PERSON] , сестра - [PERSON] (а.с.13) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2020 року державним нотаріусом відокремленого Підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , через відсутність відомостей про місце відкриття спадщини та кола спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 14) Відповідно до довідки № 10-06758-2018 від 16.07.2018, виданої Відділом реєстрації місця проживання в Немишлянському районі м. Харкова, вбачається, що 16.07.2018 року було знято із реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (а.с.15) Згідно копії повідомлення Управління соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 12.04.2001 року № 2709 вбачається, що автомобіль «Таврія-1102» із звичайним керуванням, виданий інваліду дитинства [PERSON] , що мешкав за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із його смертю [INFO] , було перереєстрована на сестру [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.61) Згідно копії спадкової справи № 119П/2020, відкритої після смерті [PERSON] , отриманої на ухвалу суду від 10.01.2023 року, вбачається, що позивач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено постановою від 29.09.2020 року (а.с.75-110 ). Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, сформованої 19.02.2020 року вбачається, що інформація про реєстрацію [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , в Реєстрі відсутня. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , суду пояснили, що вони є сусідами позивача. Зазначили, що [PERSON] був інвалідом дитинства, не мав своєї родини, постійно мешкав разом із матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 526 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) - місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Аналогічні положення встановлені ст.1221 ЦК України, чинного з 2004 року. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. В судовому засіданні, із досліджених доказів, встановлено, що спадкодавець [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , був співвласником зазначеної квартири, разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка фактично проживала та була зареєстрована за вказаною адресою та прийняла спадщину у вигляді частини квартири, як спадкоємець 1 черги, після смерті сина. Враховуючи вищевикладене, а також, що факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її права на спадщину, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved