Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду був уточнений, в якому просить стягнути зі [PERSON] на його користь основну суму боргу за договором позики у розмірі 2000,00 доларів США, а також проценти у розмірі 100 доларів США на місяць за користування цією сумою з травня 2020 р. по день винесення рішення по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.06.2016 між ним та відповідачем укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, які відповідач отримала та зобов`язалась повернути до 24.07.2017 р., на підтвердження чого відповідач написала розписку. Крім того, відповідач взяла на себе зобов`язання виплачувати в строк до 24 числа кожного місяця процент за користування сумою займу у розмірі 5%, що складає 100 доларів США. Відповідач основну суму боргу не повернула, віддавала позивачу щомісяця тільки проценти у розмірі 100 доларів США, які з червня 2020 року також перестала сплачувати. Відзив на позов відповідач у встановлений строк не надала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Позивач подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню на наступних підставах. Судом встановлено, що 24.06.2016 р. [PERSON] власноручно написала розписку про те, що вона отримала у [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, які зобов`язалася повернути в строк до 24.07.2017 р. Крім того, відповідач взяла на себе зобов`язання виплачувати в строк до 24 числа кожного місяця процент за користування сумою займу у розмірі 5%, що складає 100 доларів США. В своєму позові позивач також зазначив, що відповідач основну суму боргу не повернула, а віддавала позивачу щомісяця тільки проценти у розмірі 100 доларів США, які з червня 2020 року також перестала сплачувати. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач не надав до суду жодного доказу на виконання вказаного договору. За таких обставин суд приймає позицію позивача щодо невиконання відповідачем вказаного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови зобов`язання, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача 2000 доларів США, а також проценти у розмірі 100 доларів США на місяць за користування цією сумою з травня 2020 р. по день винесення судом рішення, а саме по лютий 2022 року, що загалом складає 2200 грн. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 16.01.2019 р. справа №373/2054/16 у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яка отримана у позику. Так, тлумачення абзацу першого частини першої статті 1046, абзацу першого частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Незалежно від валюти боргу, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є валюта, зазначена в договорі. Відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором. Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому суд стягує борг у валюті укладання договору - долари США. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладенного,

Outcome: approved