Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «Ластівка» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням відповідача у травні 2003 року позивачем було надано для тимчасового проживання кімнату у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Після поселення відповідач не виявив бажання укласти будь-якої угоди. Відповідач у вказаному будинку не проживає з січня 2014 року, але з реєстраційного обліку не знялася. Просить визнати відповідачку таким, що втратила право користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування вказаної квартири. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява позивача щодо слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Ластівка» є власником гуртожитку літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] . Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. На підставі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням, у наслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у вказаній кімнаті гуртожитку не проживає, особисті речі в кімнаті відсутні, що підтверджується актами від 11.01.2017 р.,12.07.2017 р., 25.10.2017 р., 02.02.2018 р., 02.02.2020 р., 02.10.2020 р., 11.01.2021 р., 06.07.2021 р., 12.11.2021 р. складеним комісією ТОВ «Ластівка». Місце фактичного проживання відповідача на цей час невідоме. Таким чином, аналізуючи у сукупності докази, суд приходить до висновку, що відповідачка повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання не мешкає за вищезазначеною адресою понад 6 місяців без поважних причин. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належної йому на праві власності нерухомості, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved