Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24.02.2013 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачем виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, між ними часто виникали конфлікти з ініціативи відповідача. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили почуття поваги один до одного. Впродовж останніх чотирьох років сімейне життя перестало існувати на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та допомоги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони припинили ведення спільного господарство, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, 01.02.2022 року його представник, адвокат Юркевич Х.М. подала до суду письмову заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її та позивача відсутності ( а.с. 27 ). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 24.01.2022 року її представник, адвокат Дикун І.В. подав до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглядати в його та відповідача відсутності, малолітніх дітей залишити проживати з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище " [PERSON] ", однак, вважає, що шлюб слід розірвати з причин того, сторони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань (а.с.24). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 24.02.2013 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківській області, актовий запис № 1 (а. с. 4). Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити відповідачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved