Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. В обґрунтування позову вказала, що 15.09.2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, непорозуміння та різні погляди на подружнє життя. Сторони спільного господарства не ведуть, разом не проживають з травня 2020 року. Зазначає, що діти проживають з позивачем, допомогу на їх утримання відповідач надає недостатню. За таких обставин, просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дітей у розмірі 1/4 частини всіх\~видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~віку до їх повноліття, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/5 частини всіх доходів до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2021 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 23.06.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що він в інтересах дітей сподівається зберегти шлюб та вживає для цього відповідних заходів. Незважаючи на те, що відповідач проживає окремо, він постійно займається утримання та вихованням дітей, які фактично 3-4 дні на тиждень проживають з ним та повністю знаходяться на його утриманні. Тобто, діти більшу частину часу проживають з відповідачем та його батьками, а тому сторони у рівні мірі виконують свої обов`язки з утримання та виховання дітей. Так, відповідач постійно оплачує дитячий садок для меншої дитини та шкільні витрати для старшої дитини. Крім того, розмір аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача перевищує 50% його доходів, що неприпустимо. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2021 року заяву відповідача про надання строку для примирення задоволено частково, надано відповідачу строк для примирення подружжя строком до 25.08.2021 року, а провадження у справі за позовом зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, тобто до 25.08.2021 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.08.2021 року поновлено провадження у справі. Позивач 21.02.2022 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розгляд справи провести без її участі Відповідач 21.02.2022 року подав до суду пояснення, в яких позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, а щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів заперечив та просить відмовити в їх задоволенні, а розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у\~Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 482, про що видано свідоцтво про шлюб від 15.09.2011 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 4, 5). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, судом вживалися заходи для примирення сторін, однак вони не дали результатів, відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на\~утримання вагітна\~дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~77\~СК України\~утримання одному\~з подружжя\~надається другим\~із подружжя\~у натуральній\~або грошовій\~формі за\~їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~181\~СК України\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182 СК України при визначені розміру аліментів суд\~враховує стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України\~передбачено,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. \~ \~ \~ \~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. На підтвердження своїх заперечень щодо стягнення аліментів відповідачем надано лише квитанції про сплату ним деяких витрат на утримання дітей, а саме за харчування старшої дитини в школі у листопаді 2020 року та у січні, березні 2021 року (а.с. 32-35). При цьому, згідно ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.\~77-80\~цього Кодексу. Однак в матеріалах справи відсутні жодні докази, що підтверджували, що діти тривалий час проживають з відповідачем та понесення відповідачем інших витрат на утримання дітей. Відповідач правом на подання клопотань про витребування доказів, виклик свідків не скористався. При цьому, судом відзначається, що стягнення аліментів за своєю суттю не є видом відповідальності за неналежне виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду можуть бути стягнуті аліменти у відповідному розмірі навіть з тих батьків, які проживаючи окремо від дитини, належно та в повній мірі виконують свій обов`язок щодо утримання дитини На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено, що діти знаходяться на утриманні позивача, при цьому, суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, та те, що обов`язок утримувати своїх дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини та відповідач має змогу надавати таку допомогу, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~щомісячно на\~обох дітей,\~але не\~менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, а в подальшому - у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення меншою дитиною повноліття та аліментів на утримання позивача у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. \~ \~ \~ \~Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. сплаченого позивачем судового збору щодо задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу та в дохід держави 1816 грн. судового збору щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 84, 104, 110, 112, 114, 181-183, 191 СК України,

Outcome: partial