Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, у якому просить: - розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Люботинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №108 від 17.09.2016; - стягнути з [PERSON] , 1989 року народження, аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця і до досягнення дитиною повноліття; - допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; - судові витрати покласти на відповідача. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Позивач зазначає, що кожен із подружжя живе окремим життям та своїми власними інтересами, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в житті сім`ї ніякої участі не бере і не приймає участі у вихованні дитини. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 17 вересня 2016 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 17.09.2016). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17.06.2017). Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Позивач зазначає, що вже тривалий час подружжя припинило шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим. Також зазначає, що відповідач не забезпечує дитину матеріально, дитина знаходиться на повному забезпеченні позивача. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується актом ОСН «Княжий» від 23.11.2021. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів. За змістом ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 908 грн 00 коп.

Outcome: approved