Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 28 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з березня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 18\~206, 82 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з липня 2012 року. Наказом від 02.11.2021 року звільнена з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, повного розрахунку з позивачкою у день її звільнення проведено не було та заробітна плата з березня по листопад 2021 року у розмірі 18\~206, 82 грн. станом на дату звернення до суду є невиплаченою. За таких обставин, посилаючись на порушення відповідачем законодавства про працю, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідач, наданим йому процесуальним законодавством правом не скористався відзиву на позов у встановлені законом строки не подав. ІІ . Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач у встановлений в ухвалі суду від 30.12.2021 року 15-денний строк з дня отримання ухвали правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин Згідно відомостей трудової книжки серії [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] на підставі наказу №123/К від 03.07.2012 року позивач прийнята інженером з нормування праці у відділ організації та зарплати Херсонського державного заводу «ПАЛАДА» (запис №18). Наказом №240/к від 02.11.2021 року позивач звільнена з посади інженера з нормування праці 2 категорії управління по роботі з персоналом та заробітній платі за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України з 02 листопада 2021 року (запис №23). Відповідно до довідки по невиданій заробітній платі №225 від 10 листопада 2021 року [PERSON] Херсонським державним заводом «ПАЛАДА» з березня 2021 року по листопада 2021 року невиплачено заробітну плату у розмірі 18\~206, 82 грн. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з липня 2012 року по 02 листопада 2021 року включно(дата звільнення позивача), всупереч встановленим вимогам Закону Херсонський державний завод «ПАЛАДА» не виплатив [PERSON] у день звільнення заробітну плату, нараховану з березня 2021 року по 02 листопада 2021 року включно у розмірі 18\~206, 82 грн., про що свідчить довідка видана відповідачем на вимогу позивача. За таких обставин, встановлені порушення прав та інтересів позивачки підлягають захисту шляхом стягнення з Херсонського державного заводу «ПАЛАДА», на користь [PERSON] заборгованості з нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати у розмірі 18\~206, 82 грн. за період з березня 2021 року по 02 листопада 2021 року включно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць(п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). За ч. 2 статті 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки позивач на підставі п. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, його сума у розмірі 908, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved