Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 01 лютого 2022 року за вх. № 4505 судом отримано заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Грибенникова Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2022 року у справі № 357/123471/21 позов задоволено частково та стягнуто з НАСК «Оранта» на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 42 772,50 грн., витрати понесені за проведення експертизи в розмірі 2 300 грн. та судовий збір в розмірі 1 361 грн., загалом 46 433,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено. На виконання вимог статті 134 ЦПК України до Білоцерківського міськрайонного суду подано відповідний акт розрахунок ( попередній ) від 26.07.2021 року про надання правничої допомоги на підставі договору про надання правої допомоги № 18/19 від 26.07.2019 року. У вказаному акті відображено, що повний перелік та вартість наданих правничих послуг буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 31 січня 2022 року між адвокатським об`єднанням «Грибенников та Фатєєв» та [PERSON] укладено акт приймання - здачі виконаних робіт про надання правничої допомоги на підставі договору № 18/19 від 27.06.2019 року у сумі 10 000 грн. Таким чином, у справі № 357/12371/21 за позовом [PERSON] до НАСК «Оранта», позивачем понесено витрати на правничу допомогу на загальну суму 10 000 грн. Тому, просив ухвалити додаткове рішення у справі № 2357/12371/21, яким стягнути з відповідача НАСК «Оранта» на користь позивача [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу ту справі на загальну суму 10 000 грн. Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликалися. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто відповідача публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 42 772,50 гривень, витрати понесені за проведення експертизи в розмірі 2 300 гривень та судовий збір в розмірі 1 361 гривень, загалом 46 433,50 гривень. В частині позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, - відмовлено. Зазначене судове рішення не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Встановлено, що в Акті-розрахунку про надання правничої допомоги на підставі договору про надання правої допомоги № 18/19 від 26.07.2019 року, відображено, що повний перелік та вартість наданих правничих послуг буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначена заява представника позивача [PERSON] - адвоката Грибенникова Сергія Олександровича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була отримана судом 01.02.2022 року, що підтверджується відповідним штампом суду, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( рішення суду ухвалено 27.01.2022 року ). Отже, згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовним вимогами, [PERSON] просив суд стягнути з ПАТ HACK «Оранта» код ЄДРПОУ, 00034186 на його користь грошові кошти в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, а саме: витрати вартості робіт судового експерта по здійсненню дослідження з визначенням матеріального збитку в сумі 2300 (дві тисячі триста гривень) гривень 00 копійок, фактичну різницю між виплаченими коштами та витратами по відновлювальному ремонту автомобіля в сумі 52 603 (п`ятдесят дві тисячі шістсот три гривні) грн. 00 копійок, відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень) гривень 00 копійок, судовий збір в сумі 1391 гривень 00 копійок (одна тисяча триста дев`яносто одна грн. 00 коп.) та попередні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч гривень) гривень 00 копійок ( а. с. 1-7 ). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України ). Отже, при розгляді справи, суд надає оцінки кожному доводу учасників судового розгляду, про що зазначає в судовому рішенні. Тому, розглядаючи вимоги позивача, суд повно та всебічно розглянув всі вимоги позивача та надав оцінки на кожні його доводи та відповідно розглянути всі його вимоги. Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд керувався позиціями викладеними у постановах Верховного Суду. Судом було ретельно вивчено докази, які були надані з боку позивача щодо понесення витрат на правову допомогу. Так, позивач просив у прохальній частині позовної зави стягнути попередні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. При цьому, на підтвердження понесення таких, останнім було надано до суду: Договір № 18/19 про надання правової допомоги від 26.07.2019 року ( а. с.60-61 ) та Акт-розрахунок про надання правової ( правничої ) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 18/19 від 26.07.2019 року, складеного 20.09.2021 року ( а. с. 44-45 ). Інших належних та допустимих доказів, суду не надано. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Однак, звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, позивачем не було надано документального підтвердження такого понесення. Тому, судовим рішенням від 27.01.2022 року вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. були розглянуті та судом з цього приводу прийнято рішення, тому повторний розгляд вказаних вимог ( раніше розглянутих ) не передбачено чинним законодавством. Лише перегляд судового рішення в тій або іншій частині, з якою не згодна сторона, наділена апеляційна інстанція. Оскільки по справі ухвалено судове рішення, яким судом розглянуті всі вимоги з якими позивач звертався до суду, тому підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, з приводу даної вимоги судом зроблено правовий висновок, у суду відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed