Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 серпня 2005 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через різні характери та погляди на життя, ставлення до родини, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, які почалися з 2019 року, з грудня місяця 2020 року вони подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, спільного сімейного бюджету не мають, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач був\~належним чином\~та своєчасно\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення згідно заявки, але в судове засідання не з`явився, 04.02.2022р. через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити без надання часу для примирення. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала, надавши 04.02.2022р. через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, термін для примирення просить не надавати. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін у відповідності до ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 07 серпня 2005 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки Миколаївського старостинського округу Борзнянської міської ради №03 від 04.01.2022р. проживає з батьками. З грудня місяця 2020 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, обоє явку в судове засідання проігнорували, часом для примирення скористатись не бажають й наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved