Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що вона та [PERSON] 08 травня 2012 року розірвали шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 травня 2008 року у цивільній справі №2-364/2008 з відповідача вирішено стягувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 14.05.2008 до досягнення дитиною повноліття. Слід зазначити, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час син навчається в КЗ «Тиврівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Крім того, дитина має вроджену ваду здоров`я, перебуває на диспансерному обліку в КНП «Первинний центр медико-санітарної допомоги». Існує постійна необхідність в додаткових коштах, які вона витрачає на лікування сина. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Вона самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання сина. Оскільки відповідач ніде офіційно не працює, однак займається підробітками, за що отримує певний дохід. Крім того, їй відомо, що у власності відповідача перебувають дві земельні ділянки загальною площею 5,775 га землі (паї), які позивач успадкував від померлого діда та батька. Відповідно від їх використання він також отримує дохід. На даний час вона безробітна, але знаходиться у пошуках офіційного працевлаштування. Її неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпеченні є безрезультатними. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку сьогоднішній та дохід відповідача вважає за можливе змінити розмір аліментів на утримання сина. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 травня 2008 року на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 250 гривень щомісячно, на 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями про місце реєстрації (а.с.23), повернутим поштовим конвертом з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до п.7 ч. 2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.8 ч.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, вважає за можливе позов задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 травня 2008 року по справі №2-364/2008 (а.с.9) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у сумі 250 гривень щомісячно. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років на даний час складає 2618 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). [PERSON] , 2004 р.н., навчається в Комунальному закладі «Тиврівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з навчанням та розвитком. Крім того, дитина має вроджену ваду здоров`я, перебуває на диспансерному обліку в КНП «Первинний центр медико-санітарної допомоги». Існує постійна необхідність в додаткових коштах на лікування. Відповідач [PERSON] працездатний, офіційно не працює, однак має підробітки, дві земельні ділянки загальною площею 5,775 га землі (паї), які успадкував від померлого діда та батька, за що отримує певний дохід, а тому спроможний надавати позивачці належну допомогу в утриманні їхньої спільної дитини. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у сумі 1500 грн. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved