Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (далі ПАТ «БПТМ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2019 року ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання з [PERSON] , [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 01.05.2019 року у розмірі 25683,64 грн. 23.09.2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ №310/6698/19 про стягнення заборгованості з відповідачів, але на підставі поданої [PERSON] заяви про скасування судового наказу, 11 жовтня 2019 року судовий наказ №310/6698/19 від 23.09.2019 року скасовано. 18.10.2019 року між ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» та [PERSON] було укладено договір про реструктурізацію заборгованості за послуги з централізованого опалення, однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконав. Скориставшись правом, передбаченим ч.2 ст.166 ЦПКУкраїни, заявник звернувся з тими самими вимогами у позовному порядку. Так, позивач здійснює господарську діяльність з постачання теплової енергії на потреби опалення в м. Бердянськ та Бердянському районі на підставі ліцензій (на виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами) в термін визначений органом виконавчої влади Бердянської міської ради. Відповідачі проживають та зареєстровані в [ADDRESS] ). Опалювальна площа -квартири складає 50,7 м2. Вищезазначена квартира є вбудованою та знаходиться в багатоповерховому житловому будинку. Централізована система опалення цієї квартири є невід`ємною частиною системи опалення усього будинку, а тому теплова енергія в квартиру подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку. Пільги по оплаті за послугу з централізованого опалення у Відповідачів відсутні, субсидія на особовий рахунок відповідача не надходила. Позивач в повному обсязі виконує взяті зобов`язання, надає послугу з централізованого опалення, натомість Відповідачі свій обов`язок з оплати отриманої послуги не виконують, на попередження не реагують, в результаті чого утвориласьзаборгованість за період з 01 жовтня 2016 року до 01 травня 2019 року та складає - 25683 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят три) грн., 64 коп. 07.06.2021 до суду надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог по справі № 310/3213/21 за позовом ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості в сумі 36536,13 грн. за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 та витрати на оплату судового збору. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просить у відповідності до ст. 257 ЦПК України застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість лише за три роки - з моменту подачі позову (а.с.108). Представник відповідача [PERSON] адвокат Новак І.В. в судове засідання також не зявилася, надала зяаву про розгляд справи за її відсутності, в якій також просила застосувати строк позовної давності (а.с.107). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» з теплопостачання, які надає позивач. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок, адреса [ADDRESS] (а.с.5).\~ В квартирі, що адресою: [ADDRESS] , відповідачі зареєстровані, що підтверджується довідками відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 28.04.2021 року (а.с. 41, 42). Отже відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Так між [PERSON] та позивачем укладено договір № 361 про реструктурізацію заборгованності за послуги з централізованого опалення 18.10.2019 (а.с.114) Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021року складає 36536,13 грн. (а.с.54). У 2019 році позивач - ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 25683,64 грн. Однак, ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2019 року судовий наказ №310/6698/19 від 23.09.2019 року виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання було скасовано. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно дост.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 1 статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ст.\~67\~ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2006 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За п. 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Цьому праву кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. (п. 5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року). Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР відповідачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені чиним законодавством. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Факт користування послугами, що надаються позивачем, відповідачами не оспорюється. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв договору та вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконували, своєчасно не здійснювали оплату за одержані ними послуги з теплопостачання, внаслідок чого у них утворилася заборгованість. З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутності підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності. Поданням заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не перериває позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264\~ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020року у справі №712/8916/17). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі N 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі N 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги позивача в межах позовної давності, тобто з квітня 2018 року, оскільки позивач у квітні 2021 року звернувся до суду з даною позовною заявою. Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги за послуги теплопостачання за період з квітня 2018 року по квітень 2021 року становить 19728 грн. 55 коп. Таким чином, враховуючи викладене вище, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, в межах строків позовної давності з квітня 2018 року по квітень 2021року. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1227,00 грн. (36536,13 : 19728,55 = 1,85; 2270,00 : 1,85 = 1227,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial