Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Представник МТСБУ звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2019 року у м. Дніпрі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля марки «ЗАЗ Форза», державний реєстраційний номер [NUMBER] , (власник [PERSON] ) під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2019 року, винним у вищевказаній ДТП визнано відповідача. На дату вчинення цієї пригоди транспортний засіб марки «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі, тому 15.08.2019 року водій [PERSON] повідомив МТСБУ про подію. 15.08.2019 року власник [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, 07.11.2019 року МТСБУ надало доручення та залучило ТОВ «Сос Сервіс Україна» вартість послуг якого складає в розмірі 920,00 грн. 26.12.2019 року МСТБУ здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 47\~662,25 грн. Таким чином, відповідно до п.п."а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував цивільно-правову відповідальність. Згідно платіжного доручення № 1155674 від 02.12.2019 року МТСБУ сплатило ТОВ «Сос Сервіс Україна» за послуги експерта (аваркома) у сумі 920,00 грн., це є витрати, пов`язані з регламентною виплатою та повинні бути відшкодовані відповідачем. Враховуючи наведене, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування у розмірі 47\~662,25 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 920,00 грн., та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року було прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просить розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, також відповідач про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 59, 63), заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 15 лютого 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи з можливістю ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06 серпня 2019 року о 19 год. 00 хв. в м. Дніпрі на вул. Макарова в районі електроопори №104 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER] , своєчасно не вжила всіх заходів щодо зменшення швидкості до зупинки, або безпечного об`їзду перешкоди, не впоралась з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, де вчинила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ Форза», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. п. 12.1, 12.3\~Правил дорожнього руху\~України, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам. Вина відповідача у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвадійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а. с. 7). Згідно із ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Красногвадійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року набрала законної сили 23 вересня 2019 року, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього\~руху України, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Судом також встановлено, що відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відомостей, що [PERSON] підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] , був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПАТ СК «НАСК «Оранта», поліс № АО/5360948. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), 15 серпня 2019 року [PERSON] , власник автомобіля «ЗАЗ Форза», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернулася до позивача із повідомленням про ДТП від 06.08.2019 року (а. с. 10) та заявою про виплату страхового відшкодування від 06.08.2019 року (а. с. 12). Відповідно до висновку експертного дослідження № 6867 від 19.09.2019 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «ЗАЗ Форза», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, становить 50 572 грн. 52 коп. (а. с. 15-18). 26 грудня 2019 року МТСБУ на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та наданих\~МТСБУ доказів,\~було прийнято Наказ № 13970 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату суми у розмірі 47\~662 грн. 25 коп. (а. с.30), яку перераховано на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» власнику [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 1156542 від 26.12.2019 року (а. с. 33). МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Позивач намагався вирішити цей спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до відповідача з претанзією від 07.12.2020 року за № 61119/АК про відшкодування витрат МТСБУ в сумі 48 582 грн. 25 коп. (а. с. 31), однак попередження з вимогою залишилось без реагування, в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ. Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.\~1187\~ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено, постановою Красногвадійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі - [PERSON] . Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 47 662 грн. 25 коп. Разом з\~цим,\~суд не\~може погодитися\~із доводами\~сторони позивача\~в частині\~стягнення з\~відповідача витрат\~у сумі\~920\~грн.,\~сплачених позивачем\~ТОВ «Сос\~Сервіс Україна»\~за послуги аваркома (експерта) по справі № 61119. Суд зазначає, що за своєю природою такі витрати не відносяться до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Адже згідно положень положення п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Одночасно із цим законом не передбачено право на компенсацію вказаних витрат в порядку регресу, і закон такі витрати не розглядає як складову страхового відшкодування. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у розмірі 47 662 грн. 25 коп., як суми страхового відшкодування, а в стягненні суми у розмірі 920 грн. - за послуги аваркома (експерта) по справі № 61119 необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2 227 грн. 01 коп. (47 662 грн. 25 коп. * 2270 грн. 00 коп./ 48 582 грн. 25 коп.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial