Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського МНО Гуревічов О.М., приватний виконавець Ігнатів О.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.2020 приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за № 11637, відповідно до якого запропоновано стягнути з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 21523,81 грн. 02.08.2020 приватним виконавцем Ігнатівим О.Л. відкрито виконавче провадження № 62703836 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з неї заборгованості, про що винесено відповідну постанову. Вважає здійснений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. виконавчий напис № 11637 від 30.01.2020 таким, що не підлягає виконанню. Зокрема на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а також спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України. Вона не погоджується із розрахунком заборгованості, визначеним відповідачем та зазначеним у виконавчому написі, оскільки нею було здійснено погашення кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати розмір її заборгованості, що зазначений у виконавчому написі, безспірною. Також вчиняючи виконавчий напис нотаріус не перевірив наявності спору зі розміру заборгованості, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, тому він не може вважатися дозазом безспірності її заборгованості. Крім того нотаріус вчинив виконавчий напис без доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, чим було порушено її право щодо надання заперечень проти розрахунку заборгованості, визначеної відповідачем. 26.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік № 1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною вказану Постанову КМУ в частині, в тому числі й п. 2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Тобто на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (12.03.2021) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку № 1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Окрім цього вважає, що з неї було стягнуто незаконно кошти в сумі 7444,22 грн., що підтверджується відповідними звітами, Відповідач безпідставно набув грошові кошти в розмірі 7444,22 грн., які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Короткий зміст відзиву на позов: 23.11.2021 від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги, зазначені позивачем. Так, позивач вказує на те, що нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий наніс на оригіналі кредитного договору, оскільки, такий договір не був нотаріально посвідчення. Однак таке твердження не відповідає нормам закону. Частина 2 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непоганення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також позивач вважає, що з неї було безпідставно стягнуті кошти в сумі 7444,22 грн. На підтвердження стягнутих коштів позивачем долучено постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.08.2020, довідки-звіти із місця роботи про здійснені відрахування про проведення відрахувань із заробітної плати, які не можуть бути належним та допустимим доказом стягнутих коштів на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» по виконавчому ншису нотаріуса. Із наявної довідки із місця роботи боржника неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувана, а які на рахунок виконавця як витрати виконавчого провадження. Тобто не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувачу, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. Адже, сума, яка і відраховується із заробітної плати боржника не повністю перераховується стягувачу, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також стягнення основної винагороди приватного виконавця. Залишок коштів, які після стягнення витрат приватного виконавця, перераховуються стягувачу. Тому загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач в розмірі 7444,22 грн. не була перерахована в повному обсязі стягувачу - ТОВ «Вердикт Капітал». В даному випадку жодними доказами, які долучені до позовної заяви, не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Тому позивачем не доведено свої вимоги в частині стягнення саме 7444,22 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі. Також просить відмовити у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуті за виконавчим написом грошові кошти в розмірі 7444,22 грн., за безпідставністю. Стислий виклад позицій сторін: Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній, просить суд постановити рішення, яким визнати виконавчий напис, вчинений 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 11637, про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором кредитної лінії № AG3166603 від 08.10.2018 за період з 30.09.2019 по 28.12.2029 включно на загальну суму 21473,81 грн., та 50,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» в її користь в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 11637, виданим 30.01.2020, грошові кошти в сумі 7444,22 грн. Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачені нею судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., приватний виконавець Ігнатів О.Л. в судове засідання також не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2021 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 по даній справі вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 62703836 з примусового виконання виконавчого напису № 11637 від 30.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.В., до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2021 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревичовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11637, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором кредитної лінії № AG3166603 від 08.10.2018 за період з 30.09.2019 по 28.12.2029 включно на загальну суму 21473,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8750,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 3973,81 грн.; заборгованість за пенею - 8750,00 грн. Плата за вчинення виконавчого напису становить 50,00 грн. (а.с. 7). На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем Ігнатівим О.Л. винесено постанову від 02.08.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62703836 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 21523,81 грн. боргу (а.с. 8). Також приватним виконавцем Ігнатівим О.Л. винесено постанову від 02.08.2020 про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 05.08.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постанову від 05.08.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 9-11). Відповідно до копій звітів КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» про здійснені відрахування та виплати від 07.10.2020 за № 143, від 08.01.2021 за № 05, та від 09.04.2021 за № 112, за період 01.09.2020 по 31.03.2021, з заробітної плати [PERSON] проведено відрахування згідно постанови приватного виконавця Ігнатіва О.Л. ВП № 62703836 від 05.08.2020 в розмірі 20% від заробітної плати до погашення заборгованості на загальну суму 7444,22 грн. (а.с. 13-15). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до положень п.п. 1.1. п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вище наведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. Представником відповідача дло матеріалів справи не додано оригінал нотаріально посвідченої угоди, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал» (чи первісним стягувачем). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № AG3166603 від 08.10.2018, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже позивач [PERSON] довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь в порядку повернення стягнуті за виконавчим написом № 11637 від 30.01.2020 грошові кошти суд зазначає, що в судовому засіданні позивачем доведено належними доказами обставини щодо стягнення з неї в користь відповідача коштів за виконавчим написом в сумі 7444,22 грн., що підтверджується звітами КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати [PERSON] згідно постанови приватного виконавця Ігнатіва О.Л. Тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача на її користь в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Висновки суду: На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, визнати виконавчий напис, вчинений 30.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 11637, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором кредитної лінії № AG3166603 від 08.10.2018 за період з 30.09.2019 по 28.12.2029 включно на загальну суму 21473,81 грн., та 50,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» в користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом № 11637, виданим 30.01.2020, грошові кошти в сумі 7444,22 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема 1362,00 грн. сплаченого судового збору згідно квитанцій № ПН2214888 від 16.09.2021, та № ПН2214903 від 16.09.2021. На підставі ст.ст. 18 ЦК України, Глави 14 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій,

Outcome: approved