Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що з 2007 року проживала з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 травня 2017 року.З початку лютого 2019 року [PERSON] залишив місце спільного проживання, разом з позивачем та сином не проживає до теперішнього часу, а фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, дитина проживає з матір`ю. Оскільки відповідач добровільно аліменти не сплачував, Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано Рішення від 24 липня 2019 року про стягнення аліментів на утримання дитини.Будь-якої іншої участі, окрім сплати аліментів, у вихованні [PERSON] не приймає, його розвитком, здоров`ям не цікавиться. Дитина [PERSON] відвідує дитячий садок - Санаторний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок № 65) «Лукомор`я». Відповідач [PERSON] не цікавиться навчанням та розвитком дитини, а також будь-якої фізичної, моральної, матеріальної участі у вихованні не приймає. У грудні 2020 році у дитини[PERSON] було встановлено діагноз - глибокий карієс, а саме уражені всі шари емалі й зубної тканини, що призвело до запалення пульпи. На підставі чого виникла негайнанеобхідність укладання Договору № 12097 про надання платних стоматологічних послуг від 15.01.2021 з ТОВ фірма «Фортуна» у формі малого підприємства м. Харків. Усі витрати, пов`язані із лікуванням а саме: проїзд, проживання, стоматологічне лікування, були зроблені матір`ю дитини, жодних коштів для лікування відповідач не надавав.Позивачем сплачено кошти для придбання квитків у розмірі 1375,35 грн. до м. Харків, що підтверджується проїзним документом ДУ № 239737 та ДУ № 239735, витрати на стоматологічне лікування 23180 грн., чек про сплату від 15.01.2021. Крім цього, понесені витрати на проживання в м. Харкові з 15.01.2021 по 17.01.2021 в сумі 1500 грн, квитанція №2529396 від 16.01.2021, на харчування, на проїзд до та із залізничного вокзалу, було витрачено 500 грн. Отже, всього сплачено на лікування 26555,35 гривень - (1375,35 грн +23180 грн +1500 грн+500 грн). Позивачем здійснено додаткові витрати, на збереження здоров`я та життя дитини [PERSON] в розмірі 26 555,35 грн.Позивач вважає, що половина понесених додаткових витрат має бути стягнута на її користь із відповідача, а саме, в розмірі 13 277 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17вересня 2021 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження по справі. 17 грудня 2021 року відповідач [PERSON] ,. надіслав суду відзив на позов. В обґрунтування відзиву зазначив, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. Зазначив, що надані позивачем докази на підтвердження витрат на стоматологічне лікування в сумі 23180 грн є неналежними. Так, пунктом 4.1. Договору про надання платних стоматологічних послуг від 15.01.2021 року № 12097 визначено, що вартість стоматологічних послуг (робіт), що надаються за цим Договором визначається відповідно до їх обсягу та затвердженого (діючого) Виконавцем прейскуранту цін. Вартість послуг, порядок (графік) та вид розрахунку зазначаються в Плані лікування. Отже, ціна Договору (вартість послуг) у наданому Договорі не зазначена, а Позивачем доказів на підтвердження витраченої суми 23180 грнна стоматологічне лікування [PERSON] не надано. Тобто в копія фіскальних чеків відсутня будь-яка інформація стосовно надання послуг ТОВ Фірма «Фортуна» саме [PERSON] та платника коштів. Також позивачем не доведена сума витрачених коштів в сумі 500 грн., оскільки не надано жодного доказу на підтвердження витрачення коштів Позивачем пов`язаного з лікуванням сина.Крім того, відповідно до амбулаторної картки стоматологічного хворого №7288 [PERSON] встановлено діагноз поверхневий карієс.Позивачем у позовній заяві викладені обставини стосовно виховання дитини не відповідають дійсності та твердження позивача стосовно того, що відповідач добровільно не сплачував аліменти на утримання сина до ухвалення рішення судом . 04 лютого 2022 позивач [PERSON] надала суду клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про підтримку позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в кісй просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають сина- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 травня 2017 року (а.с.9). Відповідно до виписки ТОВ фірма «Фортуна» з історії хвороби № 12097, мати [PERSON] звернулась на консультацію з приводу лікування зубів. Було проведено огляд, додаткові методи дослідження, лабораторне обстеження. (а.с.65) Відповідно до акту ТОВ фірма «Фортуна» про виконання стоматологічних послуг, сума стоматологічного лікування склала 23 180 грн. (а.с.64). Понесені витрати на проживання в м. Харкові з 15.01.2021 по 17.01.2021 в сумі 1500 грн, квитанція №2529396 від 16.01.2021, на харчування, на проїзд до та із залізничного вокзалу, було витрачено 500 грн.. Отже, всього мною було сплачено на лікування 26555,35 гривень - (1375,35 грн +23180 грн +1500 грн+500 грн). Отже, позивачем здійснено додаткові витрати, на збереження здоров`я та життя дитини [PERSON] в розмірі 26 555,35 грн. Позивач вважає, що половина понесених додаткових витрат має бути стягнута на її користь із відповідача, а саме, в розмірі 13 277 грн. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють освоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). На підставі вищевикладеного розраховані додаткові витрати на лікування та розвиток здібностей дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивачем здійснено додаткові витрати, на збереження здоров`я та життя дитини [PERSON] в розмірі 26 555,35 грн., а отже половина витрат фактично понесених позивачем на лікування спільної дитини підлягають стягненню із [PERSON] , а саме 50% від додаткових витрат на дитину, що становить 13 277 грн. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батька свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи, викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 185СК України,

Outcome: approved