Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

6.10.2021 року позивач звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №14366, укладений 17.05.1996 року на Одеській товарній біржі. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що не має можливості реалізувати право на спірне майно, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1996 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна №14366 від 17.05.1996 року позивач купила, а [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з договору спірна квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про паво власності на житло, зареєстрованого Одеським МБТ1 кн. 120 пр. стр. 119 реєстр 156 від 05.07.1995 року. Спірний договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис № 14366. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 27.05.1996 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (під №144ир стр 196 реєстр 156). Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності на спірне майно, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідачі від таких дій ухиляються. Поряд із тим, [PERSON] виконала умови угоди, передала відповідачам гроші у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру. Відповідачі отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилися з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживає позивач, місце її проживання там зареєстровано. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved