Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань за період прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року по справі № 569/8386/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві власності на квартиру задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частки [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] в сумі 208 950,00 грн. 26 грудня 2019 року [PERSON] подано до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на виконання виконавчий лист по справі № 569/8386/15-ц виданий Рівненським міським судом 03.09.2019 року. На день зверхня до суду з вказаним позовом немає інформації про сплату/стягнення коштів на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у справі №569/8386/15-ц. Згідно з наданим позивачем у позовній заяві розрахунком інфляційні нарахування за період з 04.01.2017 року по 19.04.2021 року становлять 76 475,70 грн., 3% річних від простроченої суми за цей же період становлять 25 348,78 грн. Просить стягнути з [PERSON] на її користь інфляційні нарахування за період з 04.01.2017 року по 19.04.2021 року в розмірі 76 475,70 грн. та 3% річних в розмірі 25 348,78 грн. 19.10.2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того подав заяву, в якій просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представник позивача - адвокат Рудик О.А. в судовому засіданні подав розрахунок позовних вимог в межах строку позовної давності, з якого вбачається, що фактично зменшує позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні нарахування за період з 19 травня 2018 року по 19.04.2021 року в розмірі 39 700,50 грн. та 3% річних в розмірі 18 805,50 грн. Зменшені позовні вимоги [PERSON] підтримав, просить їх задоволити. Відповідач та його представник - адвокат Єрьомкін І.В. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнали, не заперечують щодо їх задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року по справі № 569/8386/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві власності на квартиру задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частки [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] в сумі 208 950,00 грн. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року по справі № 569/8386/15-ц набрало законної сили 04.01.2017 року і саме з цього моменту у відповідача виникло зобов`язання сплатити позивачу грошову компенсацію 208 950,00 грн. Разом з тим, ні добровільно, ні в порядку примусового виконання відповідач вищевказане судове рішення не виконав. Доказів зворотного відповідач не надав та визнав відсутність оплати згідно із зазначеним судовим рішенням на даний час. Посилання відповідача на ті обставини, що він був змушений одночасно сплачувати аліменти та інші стягнуті платежі на користь позивача, а також самостійно сплачувати комунальні послуги, що не дозволяло йому виконати судове рішення у справі № 569/8386/15-ц не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не стосуються предмету та підстав даного позову. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц: «45. …у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Спеціальні норми закону, які б регулювали зобов`язання, що є предметом спору між сторонами, відсутні, а отже застосуванню підлягають загальні норми ЦК України (ст. 625) щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності до вимог позивача, а позивач не навів поважних причин пропущення позовної давності, вимоги позивача, які виникли до 19.04.2018 задоволенню не підлягають. З наданого в судовому засіданні представником позивача - адвокатом Рудиком О.А. розрахунок позовних вимог з урахуванням позовної давності за період з 19.04.2018 року по 19.04.2021 року вбачається, що розмір інфляційних нарахувань становить 39 700,50 грн., розмір 3% річних від простроченої суми становить 18 805,50 грн. Представник відповідача не заперечував проти зазначеного розрахунку та погодився з його обґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що зменшені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними представником позивача належними та допустимими доказами та не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в межах заявленого представником відповідача строку позовної давності. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду понесено судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 018,24 грн. з ціни позову в розмірі 101 824,48 грн. Враховуючи те, що позивачем було зменшено позовні вимоги та ціна позову на день постановлення рішення суду становить 58 506,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved