Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті матір позивача склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері. В шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, позивач звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу. Однак державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко О.Б. було винесено постанову, якою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу було відмовлено, оскільки у неї відсутній документ, який підтверджує право власності [PERSON] на вищевказаний будинок. Таким чином, оскільки для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , необхідний оригінал документа, що підтверджує право власності, який на даний час є втраченим, позивач вимушена звернутись до суду з проханням визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 26.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.10.2021 витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 183/2020, зареєстрованої в реєстрі за № 2-459, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання 07.02.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] згідно з ордером [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача [PERSON] , в якому останній просить розглянути дану справу за відсутності представника Вінницької міської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 07.02.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2020 (а.с. 12). 15.01.2008 на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповідає [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, реєстровий № 12 (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. № 843/02-31 від 04.06.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що у спадкоємиці за заповітом відсутній документ, який підтверджує право власності [PERSON] на спадковий будинок (а.с. 14). З копії відповіді КП «ВООБТІ» № 1640/1/01-9/21 від 30.06.2021 убачається, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 1572, станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок [ADDRESS] 18 травня 1987 року зареєстровано в КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу № 2, реєстровий номер 203 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 15 травня 1987 року, виданого виконкомом Вінницької районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 08.01.1986 за № 6 (а.с. 24), що також підтверджується ксерокопією такого свідоцтва (а.с. 25). З копії довідки № 80, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу 29.06.2021, убачається, що особовий рахунок № [NUMBER] в погосподарській книзі № 8 за 1986-1990 роки відкритий на [PERSON] ; за [PERSON] рахувалась земельна ділянка, площею 0,08 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій збудований житловий будинок із господарськими спорудами, за адресою: [ADDRESS] ; крім цього, в погосподарській книзі № 16 за 1991-1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] . У зв`язку з інвентаризацією [ADDRESS] було перейменовано у будинок [ADDRESS] ; зміна номера відбулась наприкінці 1990 року на початку 1991 року. Власником даного будинковолодіння, згідно з записами в погосподарських книгах, є [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 53). У довідці № 81, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу 29.06.2021, зазначено, що згідно з записами в земельнокадастровій книзі, [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 06 скликання Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.03.2013 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,08 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с. 54). З довідки № 82, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу 29.06.2021, убачається, що згідно з записом в погосподарській книзі № 9 за 2016-2020 роки, на день смерті [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). На виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 04.10.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . З копії вищезазначеної спадкової справи убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] . 26.05.2020 [PERSON] звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 91). На підставі заяви 26.05.2020 була проведена реєстрація спадкової справи після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 96). За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 у справі № 2-1625/1997 (провадження № 61-6331св18). Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270\~ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові у справі № 523/3522/16-ц від 14.08.2019. Як вбачається зі змісту статей\~1220,\~1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог\~статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Судом установлено, що померлій [INFO] [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 15 травня 1987 року. Оригінал даного свідоцтва втрачений спадкодавцем. Вказана обставина жодним чином не залежала від позивача, внаслідок чого остання має труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , подавши в Вінницьку районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 15 травня 1987 року. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved