Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

23 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] суму депозитного вкладу в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, внесеного на вкладний (депозитний) рахунок за Договором № 34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року. Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] суму депозитного вкладу в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, внесеного на вкладний (депозитний) рахунок за Договором № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року. Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] заборгованість зі сплати процентів за користування грошовими коштами в сумі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, внесеними на вкладний (депозитний) рахунок за Договором № 34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року, та за користування грошовими коштами в сумі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, внесеними на вкладний (депозитний) рахунок за Договором № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року, за період з березня 2016 року по 22 березня 2017 року в розмірі 50 254,21 (п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят чотири долари США 21 цент). Свої вимоги мотивував тим, що 17.12.2013 року між ним та АТ «Ощадбанк» було укладено Договір № 34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи, до якого в подальшому вносили зміни Додатковими договорами №1 від 28.02.2014 року, №1 від 24.07.2014 року та №2 від 24.04.2015 року, за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок кошти в сумі 250 000,00 доларів США строком на 12 міс. 1 дн. Також, 17.12.2013 року між позивачем та АТ «Ощадбанк» було укладено Договір № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи до якого в подальшому вносили зміни Додатковими договорами №1 від 28.02.2014 року, №1 від 24.07.2014 року та №2 від 24.04.2015 року, за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок кошти в сумі 250 000,00 доларів США строком на 12 міс. 1 дн. 28.02.2014 року між позивачем та АТ «Ощадбанк» було укладено Договір застави грошей на депозиті № 3, зміни до якого вносились Додатковими договорами №1 від 28.08.2014 року, № 2 від 19.03.2015 року, № 3 від 24.04.2015 року, відповідно до умов якого Заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання ТОВ «УКРКАВА» за Договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011 року передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі застави, Предмет застави - рухоме майно, а саме: - грошові кошти, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку згідно Депозитного договору в сумі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) доларів США; - майнові права - право вимоги грошових коштів, в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) доларів США, які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] у Заставодержателя, а також суми процентів, що підлягають сплаті Заставодавцю за умовами Депозитного договору. Позивач вказує, що АТ «Ощадбанк» листами №28/01-3/86/4515 від 24.03.2016 року та №28/01-3/86/4519 від 24.03.2016 року повідомлено його про наявність простроченої заборгованості ТОВ «УКРКАВА» за Договором кредитної лінії № 86 від 28.12.2011 року станом на 22.03.2016 року та прийняття рішення про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави, а саме 500 000,00 (п`ятсот тисяч) доларів США, в позасудовому порядку шляхом договірного списання з подальшим направленням коштів на погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором. 28.03.2016 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано звернення стягнення на об`єкт «майнові права на вимогу грошових коштів, в розмірі 500 000,00 дол. США, які розміщені вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] » та «зобов`язання згідно договору кредитної №86 від 28.12.2011 року та додатковим договором №4 до кредитної лінії від 28.02.2014 року». 23.06.2016 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано звернення стягнення на об`єкт «майнові права на вимогу грошових коштів, в розмірі 500 000,00 дол. США, які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] ». Позивач також вказує, що 06.02.2017 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, однак ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про звернення стягнення було повернуто. Позивач стверджує, що АТ «Ощадбанк» не вчинялось будь-яких дій, спрямованих на звернення стягнення на предмет застави за Договором застави, що підтверджується відсутністю відповідних повідомлень його про вчинення таких дій. Крім того, позивач зазначає, що він неодноразово звертався із заявами до АТ «Ощадбанк» з метою отримання інформації щодо стану його депозитних рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», однак відповідей не отримав. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що АТ «Ощадбанк» приховує інформацію щодо стану відкритих ним депозитних рахунків та ігнорує повернення йому грошових коштів та нарахованих процентів, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24 березня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання. 19 червня 2020 року до канцелярії суду представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Лобанова Анна Анатоліївна надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити [PERSON] у задоволенні про стягнення депозиту та процентів за користування депозитом. 04 листопада 2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду клопотання, в якому просила витребувати у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код юридичної особи 09328601, юриди' адреса: вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014): виписки по вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , відкрите відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи 17.12.2013 року за період з 17.12.2013 року по 22.03.2020 року; виписки по вкладному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , відкриті відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи 17.12.2013 року за період з 17.12.2013 року по 22.03.2020 року; виписки по рахунку, на якому обліковуються проценти за користува депозитом відповідно до Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року за період з 17.12.2013 року по 22.03.2020 року; виписки по рахунку, на якому обліковуються проценти за користування депозитом відповідно до Договору №34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року за період з 17.12.2013 року по 22.03.2020 року; належним чином засвідчені копії первинної бухгалтерської документації, оформлювалась Акціонерним товариством «Державний ощадний банк Україні особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» під час обслуговування Договору №34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року та Договору №3493061 вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 17.12.2013 року, укладених з [PERSON] , а саме: щодо прийняття грошових коштів на вкладений (депозитний) рахунок; нарахування та сплати процентів за користування депозитор списання депозиту та процентів за користування депозитом, в тому числі, але не виключно: заяв, платіжних доручень, меморіальних ордерів, облікових регістрів. Ухвалою суду від 02.12.2020 року вказане клопотання представника позивача було задоволено. В ході судового засідання, яке відбулось 08.02.2021 року, представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» (ідентифікаційний код юридичної особи 31541491, юридична адреса: вул. Промислова, 14 а, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000) вказуючи на те, що майбутнє рішення суду може вплинути на права та обов`язки ТОВ«УКРКАВА» перед АТ «Ощадбанк» за договором кредитної лінії № 86 від 28.12 2011 року. Ухвалою суду від 08.02.2021 року клопотання представника позивача було задоволено. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА». В подальшому ухвалою суду від 24.06.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікарняному. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» - Лобанова Анна Анатоліївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Представник третьої особи Товариств з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» - Майстренко Тарас Миколайович у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суд враховує складність справи, стадію розгляду та тривалий час перебування в провадженні суду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача та його представника, які не з`явились, належним чином не довели поважності причини неявки та бере до уваги той факт, що провадження у справі відкрито ще 24 березня 2020 року, а передостаннє судове засідання 18 січня 2022 року відкладалось саме за клопотанням представника позивача саме для підготовки до судових дебатів. Також суд звертає увагу на те, що представник позивача не позбавлена можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до частин 1, 2, 7 ст. 212 ЦПК України, проте не скористалась своїм правом, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначила причин, які безпосередньо перешкоджають їй взяти участь у судовому засіданні. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд доходить до висновку про те, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» (надалі - Позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 86, що діє зі змінами доповненнями, внесеними Додатковим договором № 1 від 19 січня 2012 року, Додатковим договором № 2 від 10 жовтня 2012 року, Додатковим договором № 3 від 07 грудня 2012 року, Додатковим договором № 4 від 28 лютого 2014 року, Додатковим договором № 5 від серпня 2014 року, Додатковим договором № 6 від 19 березня 2015 року, Додатковим договором № 7 від 24 квітня 2015 року, Додатковим договором № 8 від 25 червня 2015 року (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 39 965 000 гривень та 3 000 000 доларів США, з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 29.12.2016 року. 17.12.2013 між Банком та [PERSON] було укладено Договір № 34930615 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи, відповідно до якого Банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 250 000, доларів США, строком на 12 місяців 1 день. Також, 17.12.2013 між Банком та [PERSON] укладено Договір № 34930415 на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи (зі змінами внесеними до цього договору Додатковим договором № 1 від 28.02.2014), відповідно до якого Банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 250 000, 00 доларів США, строком на 12 місяців 1 день. У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та фізичною особою [PERSON] 28.02.2014 укладено договір застави грошей на депозиті № 3, зі змінами та доповненнями, внесеними Додатковим договором № 1 від 28 серпня 2014 року, Додатковим договором № 2 від 19 березня 2015, Додатковим договором № 3 від 24 квітня 2015 року, відповідно до умов якого [PERSON] передано, а Банком прийнято в заставу грошові кошти, що розміщені на вкладних (депозитних) рахунках згідно Договорів на строковий вклад (депозит) № 34930615 від 17.12.2013 та № 34930415 від 17.12.2013, включаючи всі додаткові договори та додатки до них (надалі - Депозитні договори), в сумі 500 000,00 доларів США; майнові права - право вимоги грошових коштів, в розмірі 500 000,00 доларів США, які розміщені на вкладних (депозитних) рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», а також суми процентів, що підлягають сплаті заставодавцю за умовами Депозитних договорів. Пунктом 9.1. Договору застави (в редакції Додаткового договору № 3 від 24.04.2015 року) сторонами визначено, що цей Договір застави набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 05.02.2017 року. Обтяження предмета застави на підставі укладеного Договору застави було зареєстровано Одеською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.03.2014 року за № 14228888. Банком було направлено на адресу ТОВ «УКРКАВА» та [PERSON] письмові вимоги від 24.03.2016 року № 28/01-3/86/4519 з проханням погасити прострочену заборгованість та нараховані штрафні санкції, окрім цього на адресу [PERSON] було направлено повідомлення від 24.03.2016 року № 28/01 -3/86/4515 про прийняття Банком рішення про звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на те, що право застави припинилось із закінченням строку дії Договору застави 05.02.2017 року, та станом на день повернення Депозиту - 22.03.2017 року - припинилось право застави грошових коштів, що розміщені на вкладеному (депозитному) рахунку згідно Депозитного договору в сумі 500 000,00 доларів США, та майнових прав - права вимоги грошових коштів, в розмірі 500 000,00 доларів США, які розміщені на вкладеному (депозитному) рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] у Заставодержателя, а також суми процентів, що підлягають сплаті Заставодавцю за умовами Депозитного договору. Як вже встановлено судом, грошові кошти, майнові права, а саме: право вимоги грошових коштів, а також суми процентів, що підлягають сплаті [PERSON] , які є предметом даного спору, виступали в якості забезпечення виконання ТОВ «УКРКАВА» перед Банком своїх зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до пп. 3.1.1, п. 4.2, п. 6.1 Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та реалізувати його в порядку, передбаченому цим договором застави та законодавством, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також випадках, передбачених цим Договором застави та/або законодавством. Згідно з пп. 3.1.3 Договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена, незалежно від настання строку виконання зобов`язання звернути стягнення на предмет застави, у тому числі у разі, зокрема невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем або позичальником зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині у строк, обумовлений Кредитним договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» та п. 4.3. Договору застави заставодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначається заставодержателем самостійно на момент реалізації права застави, включаючи основну суму кредиту, проценти за користування кредитом та інші платежі на користь заставодержателя, передбачені Кредитним договором, штрафні санкції за порушення зобов`язання (пеня, штраф), а також спричинені збитки. Згідно з п. 5.1 Договору застави [PERSON] підтвердив та засвідчив, що предмет застави є власністю заставодавця і він вправі ним розпоряджатися і на нього може бути звернуто стягнення. Відповідно до п. 6.2. Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законодавством або позасудовому порядку законодавством та договором застави. Згідно із ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватись в позасудовому порядку згідно із цим законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції, що діяла на момент звернення стягнення на предмет застави) обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При цьому, при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого прав (ст. 23 Закону України «Про заставу»). Аналогічну норму містить ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі якщо предметом забезпечувального обтяження є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на поточному або кореспондентському банківському рахунку, задоволення забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача може здійснюватися шляхом договірного списання грошової суми, достатньої для повного задоволення такої вимоги, з відповідного рахунка боржника за платіжною вимогою обтяжувача. Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Таким чином, в силу умов договору застави, а також законодавства України, суд приходить до висновку, що Банк мав право, у разі невиконання або неналежного виконання ТОВ «УКРКАВА» своїх зобов`язань за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави. Так,

Outcome: dismissed