Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

22 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту - банк або АТ «Альфа-Банк»), через представника Ременюк Т.О., звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитним договором № 500832472 від 16 червня 2020 року у розмірі 469889 грн. 19 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 7048 грн. 34 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500832472, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 372399 грн. 55 коп. зі сплатою процентів 32,00 % річних строком на 84 місяці та зобов`язалась повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредит в порядку і термін передбачений кредитним договором не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, у зв`язку з чим у [PERSON] станом на 24 вересня 2021 року виникла загальна заборгованість у розмірі 469889 грн. 19 коп. Заборгованість відповідач не погашає та продовжує ухилятися від виконання договору, у зв`язку з чим АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом і повідомленням сторін та призначено до судового засідання. Відповідач своїм процесуальним правом подати до суду відзив на позов не скористалась. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання позивач та його представник до суду не з`явились. Представник Ременюк Т.О. подала до суду заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Крім того, представник позивача не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі за наявними в ній матеріалами. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилась та представника до суду не направила. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене стороні належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За змістом ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. В судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було оформлено оферту на укладення угоди про надання кредиту № 5008324 72, відповідно якої відповідач отримала грошові кошти у розмірі 372399 грн. 55 коп. зі сплатою процентів у розмірі 32,00 % річних строком на 84 місяці. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалась в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконала не в повному обсязі, кредит в порядку і термін передбачений кредитним договором в повному обсязі не повернула, відсотки за користування кредитом не сплативла, у зв`язку з чим у [PERSON] станом на 24 вересня 2021 року виникла заборгованість на суму 469889 грн. 19 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 361613 грн. 76 коп., суми заборгованості за відсотками - 108275 грн. 43 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно вимог ст. 610, 611, 625 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених - згідно змісту зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи наявні у справі докази, суд прийшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з [PERSON] на користь банку належить стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 469889 грн. 19 коп. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом АТ «Альфа-Банк» сплатив судовий збір у розмірі 7048 грн. 34 коп.. Наведене підтверджується меморіальним ордером № 691048801 від 10 листопада 2021 року. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь банку слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 7048 грн. 34 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved