Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

16 червня 2020 року [PERSON] , через представника - захисника Сацика Р.В., звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власниками квартири [ADDRESS] , де вона проживає та зареєстрована. В даній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] з кінця 2012 року відповідач не проживає, але зареєстрований у вказаній квартирі, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, дій щодо добровільного зняття з реєстрації не вчиняє. В свою чергу реєстрація [PERSON] створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх прав. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явились. Про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов та докази в обгрунтування заперечення проти нього, до суду не подав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позові. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що позивач є його рідною мамою. [PERSON] є дядею свідка і він знав його особисто. З 5 класу до 2016 року свідок проживав у цій квартирі, а потім виїхав з неї. За період проживання у квартирі [PERSON] жодного разу не бачив в ній [PERSON] .. Останні два роки мама виїхала з квартири [ADDRESS] для проживання на дачі, оскільки спірну квартиру здала в оренду. Протягом більш як десять років свідок не бачив [PERSON] у даній квартирі. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що є сусідкою [PERSON] .. Протягом всіх років проживання поруч з позивачем бачила, що до спірної квартири ходили лише [PERSON] її чоловік та сини. Інших осіб у цій квартирі жодного разу не бачила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків заявлених у справі, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997року за№ 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Згідно ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 01 квітня 2016 року набула квартиру [ADDRESS] та є її одноособовим власником. Наведене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 260575659 від 08 червня 2021 року (а.с. 7 - 10). Згідно інформації, наданої 30 липня 2021 року Реєстраційною службою Бориспільської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Доказами, відповідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Ці дані, зокрема, встановлюються показами свідків. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , будучи зареєстрованим в спірній квартирі, там не проживає; перешкод в користуванні цим приміщенням не має; витрат по її утримання не несе; дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ним право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача за адресою : [ADDRESS] без поважних на те причин більш ніж шість місяців, які передували зверненню [PERSON] з даним позовом до суду. Статтями 47, 48Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР ), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Конституція Україниу ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Заяв чи клопотань від відповідача на ім`я позивача чи суду, визначених ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР, не надходило. Доказів, на підставі яких слід вважати тимчасову відсутність [PERSON] у спірній квартирі поважною, не зазначено і до суду не подано. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користувач-няжитловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зважаючи на вказане, суд приходить переконання про відсутність поважних причин тривалої відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією № 35 від 15 червня 2021 року (а.с. 5), які просила залишити за нею, а тому суд не вирішує питання щодо їх стягнення з відповідача на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: approved