Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У будинку зареєстровані її сестра [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її брат [PERSON] . Відповідачі понад 1 рік у будинку не проживають. Їх реєстрація у будинку перешкоджає позивачу розпорядитися своїм майном. У зв`язку з тим, що відповідачі без поважних причин не проживають понад 1 рік в її будинку, просила визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, позивач пояснила, що зареєструє сестру з дітьми та свого брата за іншою адресою. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснивши, що не проживає у будинку позивача понад 1 рік, на даний час проживає у свого співмешканця у будинку його матері. Не заперечує проти визнання її та її дітей такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.12.2021 року. Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 17.01.2022 року. Судове засідання відкладено на 16.02.2022 для виклику свідків. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права користування жилим приміщенням, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 24.06.2008р. є власником будинку [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у будинку, як члени сім`ї позивача, однак не проживають у ньому понад 1 рік, мають інше постійне місце проживання. Відповідачі визнали вказані обставини, а тому вони не підлягають доказуванню. 4. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Права членів сім`ї власника на користування жилим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З урахуванням положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі добровільно залишили жиле приміщення і постійно, більше 1 року, проживають за іншою адресою. Будь-які поважні причини, які б перешкоджали їм проживати у будинку за місцем своєї реєстрації, відсутні. Їх реєстрація у будинку перешкоджає позивачу розпорядитися своїм майном. Відповідачі визнали позов, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і відповідачів слід визнати особами, що втратили право користуватися жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved