Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк», в особі свого представника звернувся в листопаді 2020 року до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 759,15 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.07.2010 року відповідач отримав кредит. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, а саме своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 29.07.2020 року становить 37 759,15 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області №766/18823/20 від 14.07.2021 року позовні вимоги задоволено, та стягнуто з [PERSON] заборгованість на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 37 759, 15 коп. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2021 року заочне рішення від 14.07.2021 року скасовано. 21.10.2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не надано доказів того, що між ним та відповідачем 14.07.2010 року досягнуто згоди, щодо всіх умов договору. Відповідача не було ознайомлено з відсотками за користування кредитними коштами, пені, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. 05.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача зазначає про те, що укладання договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн, відповідач отримав кредитну картку. Відповідач користувався кредитними коштами в межах ліміту. При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору підписавши який відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення та ініціативою банку. Випискою по картрахунку підтверджено, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, частково сплачував заборгованість по договору. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Щодо перевипуску карти представник позивача зазначив, що 14.07.2010 року відповідач пройшов ідентифікацію , згодом на підставі укладеного кредитного договору, 22.11.2012 року відповідач отримав пластикову карту. 21.03.2014 року відповідач звернувся в банк з заявою про перевипуск карти. 29.03.2014 року відповідач здійснив погашення заборгованості у розмірі 440,00 грн вже на перевипущену карту, що і є додатковим підтвердженням отримання відповідачем карти. Виконуючи до певного часу сої зобов`язання, відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за Договором. Також, представник позивача зазначив, що банком було надано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої банк просить стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 4 709, 48 грн, яка складається з наступного: 457,46 грн - тіло кредиту, в т.ч. 457,46 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 371,89 грн, - за простроченими відсотками, 3880,13 грн.- пеня. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, проте від представника відповідача надійшла на адресу суду заява про здійснення розгляду справи за відсутності сторони відповідача. Заперечення викладені у відзиві підтримує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи надані на підтвердження позовних вимог позивачем документи, суд дійшов висновку, що дійсно між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 14.07.2010 року, відповідно до якого відповідачу було надано кредитну карту, та на яку було встановлено кредитний ліміт. 21.03.2014 року карту було перевипущено, та встановлено кредитний ліміт який становив 500,00 грн., більший кредитний ліміт на кредитну карту відповідача не встановлювався. Вказаним кредитним лімітом відповідач користувався, про що свідчить виписка по рахунку, відкритому на його ім`я, а також розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Крім того, з даних документів також вбачається, що відповідач здійснював погашення кредиту. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.07.2010 року вбачається, що 14.04.2015 року відповідачем були внесені грошові кошти в рахунок заборгованості за тілом кредиту, залишок поточної заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становив 28,64 грн, та загальний залишок заборгованості за відсотками - 14,02 грн. 15.04.2015 року відповідач сплатив ще 50 грн, чим повністю погасив заборгованість за тілом кредиту та відсотками за прострочення кредиту. Поповнення картки підтверджується випискою за договором відповідача станом на 31.07.2020 року. Станом на 15.04.2015 року заборгованість за наданим кредитом становить 0,00 грн. Залишок після операції 21,38 грн. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 4 709, 48 грн, яка складається з наступного: 457,46 грн - тіло кредиту, в т.ч. 457,46 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 371,89 грн, - за простроченими відсотками, 3880,13 грн.- пеня. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.07.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. В матеріалах справи міститься копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.07.2010 року, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. В матеріалах справи взагалі відсутня Пам`ятки клієнта. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на 14.07.2010 року містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів). З огляду на вищенаведене не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише його наміру оформити платіжну картку «Універсальна». Інші надані банком документи (довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна» 30 днів пільгового періоду) містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні картки. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження відповідача з відсотковою ставкою у вказаному розмірі. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). За період часу з 14.04.2015 року по 15.04.2015 року відповідачем було повністю повернуто на карту кредитні кошти, відповідно до ліміту, у виписці станом на 31.07.2020 року відсутні відомості щодо користування кредитними коштами відповідачем, що свідчить про відсутність заборгованості [PERSON] за тілом кредиту та відсотками. Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним відповідачем, що є в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позову, адже домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем анкета-заява не містила. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Оскільки, сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, яку просить стягнути позивач, виходячи із зазначеного вище, утворилася, в тому числі, внаслідок неправомірного нарахування відсотків за користування кредитом, а також пені, та погашення зазначених відсотків за рахунок кредиту, то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності у відповідача заборгованості. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати по справі необхідно залишити по фактично понесеним. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed