Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

13.12.2022 року Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі за текстом Держекоінспекція) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі Україна в сумі 7 453 грн. 28 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що державними інспекторами з охорони навколишнього природнього середовища в полезахисній лісосмузі на території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області було виявлено факт самовільного (без відповідного дозволу - лісорубного квитка) незаконного пошкодження до ступеня припинення росту двох сухостійких дерев породи «Акація». До відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення притягнуто [PERSON] , відносно якого 07.10.2019 року складено протокол. Держекоінспекцією за результатами розгляду протоколу винесено постанову про визнання винуватим відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу. Незаконними діями відповідача спричинено шкоду навколишньому природному середовищу у вигляді збитків в сумі 7 453 грн. 28 коп., які добровільно відповідач не бажає відшкодовувати. Ухвалою суду від 13.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.01.2022 року розгляд справи відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та про можливість подати відзив на позов разом з доказами. Однак, наданим правом відповідач не скористався, не подав до суду заперечень проти позовних вимог. [PERSON] надав до суду заяву, в якій вказав, що позов не визнає, оскільки не пошкоджував молодих дерва, зрізав лише сухостій, який був пошкоджений короїдами. Вирішуючи справу на основі наявних доказів, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 року № 802 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції» та згідно наказу Державної екологічної інспекції України № 502 від 22.12.2020 року «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області)» забезпечує здійснення функцій та повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища з 23.12.2020 року та є правонаступником Державної екологічної інспекції в Миколаївській області. Державною екологічною інспекцією Миколаївської області 07.10.2019 року о 19:00 годині в полезахисній лісосмузі на території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області було виявлено факт самовільного (без відповідного дозволу - лісорубного квитка) знищення [PERSON] за допомогою бензопили «Шмель» дерев в кількості дві штуку породи «Акація» діаметром у корі біля шийки кореню 28 та 44 см до ступеня припинення росту, що є порушенням ст. ст. 51, 69 Лісового кодексу України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 65-1 КУпАП. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення № 001516. За результатами розгляду протоколу 08.10.2019 року відносно відповідача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 90, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова у порядку, визначеному ст. ст. 287-289 КУпАП, не оскаржувалася і набрала законної сили 19.10.2019 року, а відтак підтверджує факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за самовільне знищення дерев за відсутності лісорубного квитка. Доказів на підтвердження своїх заперечень [PERSON] не надав. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ст. 7 ЛК України). Частиною другою ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень. Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно (ст. 69 ЛК України). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ліс як природний ресурс загальнодержавного значення підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. Статтею 40 вказаного Закону передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог. Відповідно до ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Згідно з нормою частини 1 ст. 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язанні відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству внаслідок самовільного знищення дерев (без лісорубного квитка) в полезахисній смузі на території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області [PERSON] було завдано навколишньому природному середовищу шкоди на суму 5 712 грн. 58 коп. Розрахунок розміру шкоди проведено відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665. Відповідачем не надано заперечень на спростовання вказаного розрахунку. 07.11.2019 року Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на адресу відповідача надіслано претензію з пропозицією добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, однак добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється. Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди, внаслідок неправомірного знищення дерев, а відповідачем не спростовано відсутність його вини в заподіянні шкоди. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено і не спростовано відповідачем факт незаконної порубки дерев, внаслідок чого завдано шкоду навколишньому природному середовищу. Такі дії відповідача є порушенням лісового законодавства України, внаслідок чого Державі завдано збитки, що є підставою для відшкодування відповідачем заподіяної шкоди. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved