Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

19.11.2021 року [PERSON] звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.04.2011 року, від якого має двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу в достатньому розмірі в добровільному порядку на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 25.11.2021 року суддя відкрив у справі спрощене провадження (а.с. 15). 17.01.2022 року представник відповідача адвокат Кара Ю.М. подала до суду заперечення на позовну заяву, яке за змістом являє собою відзив на позов, в якому визнала позов частково. Просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вказала, що [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходу на кожну дитину. Відповідач не має власного житла, орендує квартиру за 2500 гривень на місяць. Підприємницькою діяльністю не займається, нерухомого майна у власності не має. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача адвокат Кара Ю.М. визнала позовні вимоги частково. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому 29.04.2011 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис - 165 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8). Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМТВО «ЗАПОРІЗЬКА ТРАНСФОРМАТОРНА АСОЦІАЦІЯ» на посаді інженера-конструктора. Його дохід з 02.11.2021 по 30.11.2021 року склав 3188,18 грн. [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] . Вартість оренди складає 2500 гривень на місяць. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] не має у власності нерухомого майна. Позивач [PERSON] просить суд визначити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів на кожну дитину. Разом з тим, стаття 183 СК України передбачає, що суду належить визначити єдину частку від заробітку на утримання дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини від усіх його доходів, як того просить позивач, є безпідставним, оскільки [PERSON] не має власного житла, орендує квартиру. Разом з тим, стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів на двох дітей, не відповідає інтересам дітей, оскільки такий розмір аліментів є занадто низьким та не забезпечить рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У зв`язку із цим, суд вирішив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.11.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку - з 19.11.2021 року. Оскільки позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial