Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

У серпні\~2021\~року Ізюмське\~комунальне підприємство\~теплових мереж\~(далі\~-\~Ізюмське КПТМ)\~звернулось до\~суду з\~позовом до[PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~а також\~ [PERSON] та просило стягнути з відповідачів заборгованість з постачання теплової енергії за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 35859,55 грн та 1921 грн судового збору. В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які надавались за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з несплатою вартості послуг утворилась заборгованість за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року, яка становить 35859,55 грн. 01.12.2021 року відповідачі надали пояснення суду ( а.с.107-126), в яких пояснили, що позивачем не надано доказів надання послуг з централізованого опалення квартири: [ADDRESS] за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року. Доказів, що опалювальні пристрої в квартирі за адресою: Харківська область, м. Ізюм, обладнано приладами-розподілювачами - теплової енергії або потужність приладів опалення (радіаторів) відповідають розрахунковій матеріали справи не містять. Посилались на відсутність документів, згідно з якими здійснюється контроль за теплоносієм, що ставить під сумнів якість та обсяги надання послуг з опалення відповідачам. Також зазначали про відсутність копій ліцензії на здійснення господарської діяльності з надання послуг централізованого опалення, договорі, угод, інших документів, які пов`язані з виконанням заходів з утеплення місць загального користування будинку за адресою: [ADDRESS] (у разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку), не надано копії договорів, угод , інших документів, які пов`язані з наданням послуг з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~01 грудня 2021 року [PERSON] надав суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України. В обґрунтування зазначив, що Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж не є виконавцем послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем ставиться питання про закриття провадження у справі, при цьому не зазначено жодних правових підстав для закриття провадження, а також наведене у клопотанні стосується суті цивільно - правового спору, за наслідками розгляду якого суд приходить до висновку про відмову або задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі згідно поданих письмових пояснень. \~ \~ \~ \~Надавав заяву про виклик свідків, яка судом не була задоволена, оскільки не було наведено відомостей про осіб свідків, про яких клопотав відповідач. \~ \~ \~ \~Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали, лише звернулися із додатковими поясненнями, відповідно до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення Ізюмської міської ради «Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді територіальної громади м. Ізюм Харківської області» від 31 травня 2013 року № 1864 Ізюмське КПТМ є виробником комунальної послуги з централізованого опалення ( а.с.7). Розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 559 від 09 жовтня 2018 року Ізюмському комунальному підприємству теплових мереж переоформлено ліцензії, видані згідно з рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 27 липня 2012 року № 250 на безстрокові ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, крім виробництва теплової енергії нерегульованим тарифом, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими ( розподільчими) тепловими мережами, крім транспортування теплової енергії за нерегульованим тарифом, постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом. Ліцензії АД № 041707, АД № 041708, АД 041709 визнано недійсними ( а.с.8). Згідно реєстру суб`єктів природних монополій у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, що оприлюднений на сайті https://www.nerc.gov.ua/ Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж здійснює господарську діяльність з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими ( розподільчими) тепловими мережами. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 1025 від 12.12.2018 року встановлено скориговані тарифи на теплову енергію для потреб населення та послуги з централізованого опалення, що надаються населенню Ізюмським ІКПТМ ( а.с.11-15). Відповідно до копії актів, складених 29 жовтня 2019 року та 23 жовтня 2020 року (а.с.9,10) представниками Ізюмського КПТМ та представником КП «Благоустрій м. Ізюма» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підключено до системи централізованого опалення. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0358 від 08.04.2020 року дозволено з 09 квітня 2020 року закінчити опалювальний сезон у закладах освіти, охорони здоров`я та інших закладах побутового і соціально -культурного призначення, а також у житлових будинках, у тому числі споживачам приміщення яких обладнані індивідуальними опалювальними приладами. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0362 від 09.04.2020 року дозволено з 12 квітня 2020 року закінчити опалювальний сезон у закладах освіти, охорони здоров`я та інших закладах побутового і соціально -культурного призначення, а також у житлових будинках, у тому числі споживачам приміщення яких обладнані індивідуальними опалювальними приладами. 19 січня 2016 року між Ізюмським КПТМ та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . ( а. с. 16). За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] - з 10 серпня 1982 року, [PERSON] - з 21 жовтня 1989 року, [PERSON] - з 05 травня 1990 року (а. с. 18). [PERSON] є власником вказаною вище квартири. \~ \~ \~ \~Згідно заяви [PERSON] на ім`я директора ІКПТМ переоформлено особовий рахунок з [PERSON] на [PERSON] ( а.с.19). За період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року включно виникла заборгованість за користування послугами з теплопостачання за вказаною адресою, яка складає суму в розмірі 35859,55 грн. Згідно з пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року\~(далі - Закон № 1875-IV) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною другою\~статті 32 Закону № 1875-IV\~передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до пункту 5 частини другої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII\~(у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до абзацу 6 частини третьої\~статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII\~(у чинній редакції) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини шостої\~статті 19 Закону України № 2633-IV від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного\~Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання також виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно з\~статтею 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як свідчить тлумачення\~статті 526 ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до статтей\~150,\~156,\~162 ЖК України\~власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (стаття 64 ЖК України). Таким чином, згідно із зазначеними нормами\~закону\~споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до пунктів 1, 5, 8 частини першої, пунктів 1, 5 частини третьої\~статті 20 Закону №1875-IV\~споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктів 1, 3, 6 частини другої\~статті 21 Закону №1875-IV\~виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. При цьому факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні статей\~526,\~530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином. Так,\~стаття 18 Закону №1875-IV\~передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акту-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Вказані вимоги також викладені в чинній редакції\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII. Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630 (далі - Правила) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пункту 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинним у період за який просить стягнути заборгованість позивач, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійної діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. За пунктом 12 Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства У країни № 169 від 26 липня 2019 року, який набрав чинності 17 вересня 2019 року, після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води (додаток 2) - по одному примірнику для власника/представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання (у разі їх залучення відповідно до пункту 10 цього розділу). Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником/представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення). Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Матеріали справи не містять доказів відключення квартири відповідачів від мереж централізованого теплопостачання у встановленому\~законом\~порядку, а також ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати. Стосовно того, що позивач не має відповідної ліцензії щодо постачання теплової енергії, то суд, перевіривши дані обставини, відхиляє їх, зважаючи на знаходження підприємства позивача у реєстрі суб`єктів природних монополій у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що міститься на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Посилання відповідача на разголошення персональних даних судом відхиляється, оскільки це не входить до обсягу даного цивільного - правового спору, та може бути підставою для притягнення винних осіб до юридичної відповідальності. Щодо невірності розрахунків, то згідно принципу змагальності сторін кожна сторона, в тому числі і відповідач, повинна довести обставини, щодо яких вони заперечують, однак посилання відповідача на те, що розрахунки невірні, незрозуміла методика їх нарахувань мають бути доведені та підтверджені. Відповідач, присутній у судовому засіданні, підтвердив суду, що за спірний період він взагалі не сплачував за надання йому послуг централізованого опалення. Отже, встановивши, що відповідачі належним чином не виконували своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 35859,55 грн, розмір якої не спростовано відповідачами, наявні підстав для задоволення позову та стягнення зазначеної заборгованості в солідарному порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням звільнення відповідача - [PERSON] від сплати судових витрат, оскільки вона є інвалідом ІІ групи. В цій частині відшкодування судових витрат має здійснюватись за рахунок держави, про що буде винесена окрема ухвала суду.

Outcome: approved