Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Орган опіки і піклування в особі Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивують тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається в Прикарпатському військово-спортивному ліцеї-інтернаті. Однак, Відповідачка не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами свого сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не створює умов для отримання сином освіти. Неодноразово покидала дім, залишаючи сина одного, та поверталася додому через декілька місяців. Крім того, Відповідачка неодноразово притягалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. У червні 2021 року мати відповідачки звернулась до Органу опіки та піклування Ворохтянської селищної ради з заявою, в якій просила позбавити батьківських прав свою дочку відносно неповнолітнього сина, оскільки та протягом семи місяців не приходить додому, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя. З метою захисту прав та інтересів неповнолітнього та за результатами відстеження життя Відповідачки, Служба у справах дітей дійшла висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідачку [PERSON] відносно сина [PERSON] , який погоджений Комісією з питань захисту прав дітей та затверджений рішенням виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради. З урахуванням наявності фактів, які свідчать про ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування останньою батьківськими обов`язками, та переслідуючи соціальних захист неповнолітньої дитини на отримання пільг з боку держави, Орган опіки та піклування просить позбавити Відповідачку [PERSON] батьківських прав та стягнути з останньої аліменти. Представник позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Івано-Франківської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що насамперед метою звернення до Суду є захист неповнолітнього сина Відповідачки, адже останній, отримавши статус дитини позбавленої батьківського піклування, буде соціально захищений з боку держави. Так як останньому на даний час допомагає тільки бабуся, яка живе лише за рахунок пенсії та є онкохворою. Мати матеріально сина не утримує. У судовому засіданні просила стягнути з відповідачки на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідачка [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`являлася. Повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною у позовній заяві. Причини неявки Суду невідомі. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача Органу опіки та піклування, неповнолітнього свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у своїй сукупності та співставленні приходить до висновку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Так, згідно з листом Яремчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 23.06.2021 №68/24.15.6-18, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у актовому записі про народження № 4 від 28.02.2006 року, складеному виконавчим комітетом Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, записані: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно довідки про склад сім`ї Татарівського старостинського округу Ворохтянської селищної ради №428 від 19.07.2021 року Відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] , та мамою [PERSON] , [INFO] . Будинок перебуває у власності [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2021 року до Органу опіки та піклування Ворохтянської сільської ради звернулася [PERSON] із заявою про позбавлення батьківських прав її дочку [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки протягом семи місяців не з`являється вдома, не цікавиться вихованням сина, зловживає алкоголем і веде аморальний спосіб життя. За змістом відповіді ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.06.2021 № 5433/108/52/01, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» [PERSON] з 01.01.2020 по 25.06.2021 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, зокрема: за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП «Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях»; за ч. 1 ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях»; за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство». 10.03.2020 вироком Калуського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 16.06.2021 за адресою зареєстрованого місця проживання Відповідачки, неповнолітня дитина [PERSON] виховується бабусею [PERSON] , яка має інвалідність 1-шої групи, онкохвора. Мати дитини [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, встановлено, що вдома не з`являлася з 04.12.2020. Прийнято рішення розглянути питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини. Відповідно до Протоколу № 9 засідання Комісії з питань захисту дитини від 25.06.2021 року, Комісія, за результатами розгляду питання про стан виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] , вирішила про необхідність звернутися до Суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та вжити заходів щодо збереження житла по [ADDRESS] . Згідно з Висновком Служби у справах дітей, погодженого Комісією з питань захисту прав дітей 25.06.2021 № 9 та затвердженого рішенням виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 29.06.2021 № 41, є доцільним позбавити батьківських прав - [PERSON] , [INFO] , відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, як вбачається з Характеристики, виданої Прикарпатським військово-спортивним ліцеєм-інтернатом Івано-Франківської обласної ради на [PERSON] , [INFO] , останній навчається у вказаному закладі з 11 січня 2021 року. За час навчання його мати [PERSON] жодного разу на батьківських зборах присутньою не була, навчанням та вихованням сина не цікавилася, контактів з класним керівником та вихователем класу не підтримує. Згідно з Характеристики від 19.07.2021 № 429, виданої Татарівським старостинським округом Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області на відповідачку [PERSON] , остання у 2017 році без відома та повідомлень пішла з добу і повернулася через кілька тижнів. Схожі випадки повторювались, коли обстежувана йшла з дому і поверталась. Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином Відповідачки [PERSON] . Батька у нього не має. Він його ніколи не знав. А його мати не турбується про нього, не цікавиться його життям, навчанням, інтересами. Не допомагає йому. Вона живе своїм життям, де йому місця не має. Мати часто залишає дім, і повертається через кілька тижнів чи місяців. Вона не цікавиться, чим він харчується, у що одягається, чи має кошти на проїзд, на прожиття, і взагалі, як його здоров`я, як його навчання. У всьому йому допомагає бабуся - [PERSON] , однак, вона є онкохворою, живе на одну пенсію, тяжко хворіє. Вважає, що, отримавши статус дитини позбавленої батьківського піклування, зможе бути хоч якось соціально захищеним. Просив задовільнити позов, позбавити його матір [PERSON] батьківських прав відносно нього, оскільки не має у кого більше просити допомоги. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 12 серпня 2021 року у справі № 306/8/20, провадження № 61-12720ск21. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи докази по справі у сукупності та враховуючи покази неповнолітнього [PERSON] відносно поведінки його матері та проявів піклування і любові до нього, Суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] безвідповідально відноситься до виконання батьківських обов`язків, ухиляється від їх виконання, морально та матеріально сина не підтримує. Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні з показів її неповнолітнього сина та зібраних у справі доказів. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з сином, зникає з дому на тривалий час, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Тому, досліджені у судовому засіданні докази та покази свідка підтверджують обставини позову Органу опіки та піклування про те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідачка жодного разу у судове засідання не з`явилася. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні Відповідачкою її неповнолітнього сина, Судом не встановлено. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Враховуючи принцип верховенства права, особливості цієї справи, думку неповнолітнього сина Відповідачки, який просив позбавити його матір батьківських прав відносно нього, оскільки це захистить його, та зазначене рішення ЄСПЛ, Суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню, більше того, Суд вважає, що на даний час, такий захід відповідає принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свої дитину до повноліття Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Outcome: approved