Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

09 листопада 2021 року представник позивача звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Органа опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок», [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що на обліку управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради перебувають діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, які перебувають в складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , [INFO] .. Відомості про батька внесені до свідоцтв про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач зловживає алкогольним напоями, веде аморальний спосіб життя у зв`язку з чим між нею та дітьми стосунки вкрай негативні. З 18.06.2021 року та по теперішній час дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок». Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з серпня 2020 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею з боку біологічного батька дитини. Мати дітей [PERSON] надала нотаріально засвідчену заяву від 12.08.2021 року про згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. Враховуючи викладене позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 1255 грн. щомісячно, з урахуванням індексації на кожну дитину відповідного віку до досягнення повноліття, на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватись дитиною, починаючи дати подання позовної заяви; стягнути з Відповідача аліменти на утримання дитини та [PERSON] , [INFO] , в сумі 1255 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, на користі державного закладу, або особи яка буде опікуватись дитиною, починаючі з дати подання позовної заяви. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилася. В матералах справи навна заява представника позивача в якій остання просить розглядати справу без її участі, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява (зареєстрована в реєстрі 12.08.2021 року за № 1371), відповідно до якої [PERSON] зазначає, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Комунального заклад соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок`в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується на копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 28 січня 2009 року народження Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та серії [NUMBER] , виданого 25 грудня 2013 року народження Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідно до листа виконуючого обов`язки начальника Індустріального районного у мсті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.08.2008 року № 2956/14.4-29, державна реєстрація народження на: [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, на підставі заяви матері № 9/03-33 від 28.01.2009 року; [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, на підставі заяви матері № 172/10.4-33 від 25.12.2013 року. Відповідно до Довідки № 051523 про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні /будинку осіб від 31.07.2018 року [PERSON] , [INFO] , та її доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На підставі Наказів начальника служби у справах дітей № 12, № 13 від 05.05.2020 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , взято на облік, як дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Відповідно до листа начальника відділу ДМЦСС в Індустріальному районі міста № 4/88 від 08.07.2021 року, під час перебування родини [PERSON] під соціальним супроводом, фахівець проводив роботу щодо підвищення батьківського потенціалу, недопущення вживання алкогольних напоїв, збереження здоров`я дітей та іншу, однак [PERSON] припинила відчиняти двері, за адресою мешкання, на запрошення з`явитись до Відділу не реагує та в телефонному режимі повідомляє про свою категоричну відмову співпрацювати з фахівцями Відділу. Відповідно до листів генерального директора КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9» ДМР вих. № 2/9-492 від 21.05.2020 року вих. № 2/9-208 від 19.02.2021 року, [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] , що проживають за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку сімей, що опинились у складних життєвих обставинах. Сім`я мешкає в 3-х кімнатній квартирі, побутові умови незадовільні. Діти спостерігаються в амбулаторії з народження, хворіють та звертаються до лікаря рідко. Мати з медичними працівниками амбулаторії взаємодіяти не бажає, рекомендації при хворобі дітей виконує не в повному обсязі, у зв`язку із матеріальним становищем. Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.02.2021 року, інспектором ЮП ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області 15.02.2021 року було знайдено дитину [PERSON] , [INFO] , зі слів якої її матір`ю є [PERSON] , [INFO] .. Дитину доставлено до ДМКЛ №9 у м. Дніпро. Відповідно до листа старшого інспектора ДРУН ГУНП в Дніпропетровській області № 43.2/1212 від 22.02.2021 року, 15.02.2021 року до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 14.02.2021 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] пішла з дому та не повернулась. Працівниками поліції дитина була знайдена та при спілкування остання повідомила, що її мати вживає алкогольні напої та не слідкує за донькою, у зв`язку з чим дівчинка не отримує належної уваги та догляду з боку своєї матері. Відповідно до Акту про факт передачі дитини від 12.03.2021 року адміністрацією закладу КНП «МКЛ №9» ДМР, в присутності головного спеціаліста Служчи у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради , передано дитину [PERSON] , [INFO] , її матері [PERSON] . Відповідно до Доповідної записки від 28.05.2021 року Інспектора ЮП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не бажає забирати дитину [PERSON] , [INFO] з навчального закладу додому, у зв`язку з чим було вирішено помістити останню до лікарні №9. Комісією Служби у справах дітей було неодноразово здійснено вихід у сім`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними Актами виходу у сім`ю від 26.02.2020 року, 05.05.2020 року, 17.07.2020 року. Також. 25.02.2020 року проведено бесіду з дитиною [PERSON] , [INFO] , що викладено у Акті, відповідно до якого, в ході бесіди дитина зазначила про відсутність контакту з матір`ю, оскільки остання кричить, забирає телефон дитини та закладає його за грошові кошти до ломбарду. Також дитина зазначила, що не бажає повертатись додому та готова проживати з ким завгодно, аби тільки не з матір`ю. Також Службою у справах дітей було неодноразово отримано пояснення від матері [PERSON] , яка повідомляла, що багато працює та має ненормований робочій графік, а тому її діти залишаються одні вдома. Дітей навідують знайомі. 18.02.2021 року [PERSON] зазначила, про конфлікт, який стався 14.02.2020 року між нею та її співмешканцем, в ході якого вона нанесла тілесне ушкодження останньому. Через таку поведінку матері, дитина [PERSON] , 2009 року народження пішла з дому та не бажає повертатись. Також 27.06.2020 року [PERSON] пояснила, що її старша донька [PERSON] на даний час мешкає у тітки [PERSON] , а молодша донька [PERSON] мешкає у [PERSON] . У своїй заяві від 14.06.2021 року [PERSON] повідомила, що вона є бабусею, з боку біологічного батька, дитини [PERSON] , [INFO] . З вересня 2020 року та по теперішній час дитина проживає разом з нею. Мати не приймає участі у вихованні доньки, фінансову допомогу не надає. Відповідно до Витягу з протоколу № 7 від 20.08.2021 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що з 18.06.2021 року по теперішній час, дитина [PERSON] , [INFO] перебуває у Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок», у зв`язку з тим, що 28.05.2021 року дитина була доставлена патрульною поліцією до лікарні, через те, що мати [PERSON] відмовилась забрати доньку з навчального закладу. Малолітня [PERSON] , [INFO] , з серпня 2020 року проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 13 жовтня 2021 року органом опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради прийнято висновок № 7/11-127 про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Так, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношення до своїх малолітніх дітей,за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з доньками, не приймає участі у їх вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей, про їх харчування, лікування та освіту, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей їх матір`ю безспірно встановлено судом, не оспорювалось та було визнано відповідачем, а тому, враховуючи наявні докази, суд вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітній дітей [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1255,00 гривень щомісячно, на кожну дитину, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви та до досягнення кожною дитиною повноліття, на користь державного закладу або особи, яка буде опікуватись дитиною. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір за дві заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів, в розмірі 1816,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved