Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

28 вересня 2021 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2020 року в загальній сумі 11319 грн. 47 коп. та судові витрати по справі в сумі 2270 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 22 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 9000 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % річних з щомісячним погашенням. При цьому, погашення заборгованості по кредиту та відсоткам відповідач зобов`язувалась здійснювати на умовах, передбачених кредитним договором. Через те, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно. Відповідно до рекомендованого повідомлення поштове відправлення отримала 21.12.2021 року. Про причини неявки не повідомила, відзиву не надала. Відповідно до ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від неї заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. 22 грудня 2020 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - Банк), за змістом якої вона погодилась, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.18). Крім вказаної заяви відповідач 22.12.2020 року підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого погодилась з основними умовами кредитування, зокрема строком кредитування, процентною ставкою 42 % річних, процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Позивач, звертаючись з позовом, посилався на ту обставину, що він зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 11319,47 грн., з яких 8978,44 грн - заборгованість за кредитом, 2341,03 грн. - заборгованість за відсотками. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Із розрахунку заборгованості за договором слідує, що відповідач отримувала грошові кошти з карткового рахунку, однак погашення заборгованості відповідно до умов договору не здійснювала. Враховуючи викладене, погоджені сторонами умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитом, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками підлягає стягненню у повному обсязі. Отже, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 11319,47 грн., з яких 8978,44 грн - заборгованість за кредитом, 2341,03 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову у сумі 2270 грн.

Outcome: approved