Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єдна до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Від отримання таких послуг відповідач у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Позивач вказує, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.05.2018 року до 01.07.2021 року, яка станом на 01.07.2021 року становить 47 966,90 грн. та складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 22 115,71 грн. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 851,19 грн. 11 жовтня 2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 964,25 грн. Загальна сума заборгованості становить у розмірі 66 931,15 грн., що є ціною позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] та за клопотанням позивача витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію за ким зареєстроване право власності на вказану квартиру. 12.11.2021 року до суду надійшло клопотання позивача з доданими копіями позовної заяви з додатками у двох примірниках для третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучених ухвалою суду від 13.10.2021 року. 07.12.2021 року до суду від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла відповідь від 26.11.2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів. 13.01.2022 року до суду надійшов відзив на позов у якому представник відповідача [PERSON] [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову повністю, також застосувати позовну давність в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 18 964,25 грн. за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, за якими строк позовної давності сплив 01.05.2021 року, так як позовна заява КП «Київтеплоенерго» датована 03.09.2021 року. Зазначено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з 01.05.2018 року в сумі 47 966,90 грн. є необґрунтованими, оскільки договір про надання послуг з КП «Київтеплоенерго» [PERSON] не укладав, послугами не користувався, тому не має зобов`язань сплачувати за послуги, які не отримував. На підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не надано доказів про відкриття особового рахунку на ім`я відповідача, а також підтвердних документів про його місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , тому відсутні підстави вважати [PERSON] споживачем послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавались позивачем за вказаною адресою. Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 р. не може свідчити про виникнення у сторін зобов`язань з надання та оплати житлово-комунальних послуг. Представником відповідача також подана заява про застосування позовної давності від 06.01.2022 року до заявлених позовних вимог за період до 01.05.2018 року. 24.01.2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача з проханням задовольнити позов повністю, у якій зазначено, що позивач не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, оскільки договір про відступлення права вимоги № 602-18 між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено 11.10.2018, за яким позивач прийняв право вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості у розмірі 18 964,25 грн., тому строк позовної давності закінчується 11.10.2021 року. Також починаючи з 12 березня 2020 року і по сьогоднішній день на території України було встановлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки, визначені ст. 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Нарахування заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювалось відповідно до чинного законодавства України та підлягає оплаті. Відповідач кожного місяця отримував платіжні документи у яких зазначалось ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період відповідач до позивача не звертався. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, від отримання яких у встановленому чинним законодавством порядку за зазначеною адресою не відмовлявся (від мереж не відключався), не сплачує заборгованість за вказані послуги, чим грубо порушує права КП «Київтеплоенерго», як надавача послуг. 24.01.2022 року до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про застосування позовної давності з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити відповідачу у задоволенні заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності. 24.01.2022 року до суду надійшло клопотання сторони позивача про залучення до участі у справі співвідповідача, яке не містить підпису представника позивача КП «Київтеплоенерго». Ухвалою суду від 15.02.2022 року клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про залучення до участі у справі співвідповідача від 13.01.2022 року повернуто заявнику без розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1996 року, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації, квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] і членами його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266216548 від 16.07.2021, право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної часткової власності за особами: - на 1/6 частку за відповідачем [PERSON] з 21.04.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 21.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О.; - на Ѕ частку за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 10.05.2012 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право власності на житло виданого 02.10.1996 року відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації; - на 1/6 частку за третьою особою [PERSON] з 21.04.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 21.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О.; - на 1/6 частку за третьою особою [PERSON] з 21.04.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 21.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О. Отже, відповідач [PERSON] є власником 2/3 часток вказаної квартири. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської райдержадміністрації № 71579705 від 12.10.2021 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 14.09.1982 року по теперішній час. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За правилами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), пунктами 11, 14 яких визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно пунктів 18, 20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, яка виникла до 01.05.2018 року у розмірі 18 964,25 грн., право вимоги на яку має позивач, як новий кредитор, за Договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р., укладеним між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО»; також стягнути заборгованість за період з 01.05.2018 року по 01.07.2021 року у розмірі 47 966,90 грн., що включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 22 115,71 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 851,19 грн. Загальний розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача становить 66 931,15 грн. Відповідно положень ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. За нормою ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, виходячи із наявних у справі доказів, відповідач, як співвласник квартири [ADDRESS] , зобов`язаний сплатити наявну заборгованість за надані позивачем послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення пропорційно до його частки у праві власності, зокрема у розмірі 2/3 частки від суми боргу. Відповідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 ст. 13 ЦПК України). Заперечуючи проти позову у повному обсязі, відповідач в особі представника вказує на те, що письмовий договір про надання послуг між сторонами не укладався, відповідач послугами не користувався, тому не має зобов`язань сплачувати за послуги, які не отримував; на підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів. Також стороною відповідача подана заява про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог за період до 01.05.2018 року. Однак, вказані доводи відповідача щодо відсутності у нього зобов`язань перед позивачем суд сприймає критично, оскільки відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , тому зобов`язаний нести витрати по утриманню належному йому нерухомого майна. Разом з тим, відсутність укладеного між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача, від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18), від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17), від 04 серпня 2021 року у справі № 461/12597/15 (провадження № 61-5211св19). З матеріалів справи убачається, що відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, суд приймає до уваги подану стороною відповідача заяву про застосування строку позовної давності, відповідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, у зв`язку з чим проходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позов поданий до суду 21.09.2021 року. Позовні вимоги заявлені за період часу до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 року станом на 01.07.2021 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021. Заперечуючи проти застосування судом строку позовної давності, позивач зазначає, що обчислення строку позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати послуг спожитих до 01.05.2018 року починається з моменту укладення між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 року. При цьому позивач зазначає, що внаслідок заміни сторони зобов`язання про наявність порушеного права щодо стягнення заборгованості за період до 01.05.2018 року позивачу стало відомо лише 11.10.2018 року. Однак, таке посилання позивача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020 року, що до дати подачі позову - 21.09.2021 року становить 1 рік 6 місяців 09 днів, позовна давність від дати 21.09.2018 року (три роки, що передувало подачі позову) продовжується на вказаний строк, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017 року. Відповідно наданого позивачем помісячного розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою споживача: [ADDRESS] , за період з березня 2017 року по квітень 2018 року включно нараховано до сплати за послуги з централізованого опалення загальну суму у розмірі 8 463,78 грн. (1096,44 + 50,73 + 364,22 + 1285,88 + 1362,56 + 1458,74 + 1376,30 + 1402,20 + 66,71), при цьому сплачено споживачем кошти на загальну суму 3 100 грн. (2000 + 1100). Отже, заборгованість за вказаний період за послуги з централізованого опалення становить у розмірі 5 363,78 грн. (8463,78 - 3100), з якої 2/3 частки становить 3 575,85 грн., що підлягає стягненню з відповідача. За період з березня 2017 року по квітень 2018 року включно за послуги з постачання гарячої води нараховано до сплати загальну суму у розмірі 4 746,81 грн. (55,42 + 234,24 + 363,07 + 702,72 + 935,59 + 637,98 + 576,12 + 637,98 + 603,69), при цьому сплачено споживачем кошти в сумі 234,24 грн. Отже, заборгованість за вказаний період за послуги з централізованого постачання гарячої води становить в сумі 4 512,57 грн. (4 746,81 грн. - 234,24), з якої 2/3 частки становить 3 008,38 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Загальна сума заборгованості за вказаний період станом на 01.05.2018 року складає у розмірі 6 584,23 грн., що включає: заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 3 575,85 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 008,38 грн. За період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року за послуги з централізованого опалення нарахована заборгованість на загальну суму 22 115,71 коп., з якої 2/3 частки становить у розмірі 14 743,81 грн.; за послуги з постачання гарячої води нарахована заборгованість на загальну суму 25 851,19 грн., з якої 2/3 частки становить у розмірі 17 234,13 грн. Загальна сума боргу відповідача за період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року складає у розмірі 31 977,94 грн. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин, встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води станом на 01.07.2021 року у розмірі 38 562,17 грн. (31 977,94 + + 6 584,23). В іншій частині позовних вимог слід відмовити. В частині вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, з матеріалів справи убачається, що позивачем при підготовці справи до судового розгляду вчинялися дії пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до наданої позивачем квитанції від 16.07.2021 року № 4383189215289384, позивачем у зв`язку із отриманням інформації з реєстру були понесені витрати у розмірі 33,00 грн. Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду у розмірі 33,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: partial