Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 192/652, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 81000 грн зі сплатою 18 % річних строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 25.04.2018 року. Згідно підпункту 1.5. Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1350,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом починаючи з 01 травня 2013 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у ТВБВ № 10004/0169 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Банком всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином. Рішенням Добропільського\~міськрайонного \~суду Донецької\~області по\~справі №\~227/1199/17\~було винесено\~заочне рішення,\~відповідно до\~якого позовні\~вимоги АТ\~«Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто за кредитним договором № 192/652 від 26.04.2013 року суму в розмірі 99459,35 грн. Станом на 27.05.2021 року заборгованість [PERSON] за Кредитним Договором складає 138186,05 грн. В забезпечення Кредитного Договору від 26.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 7319. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору позивачу в забезпечення Кредитного Договору було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.1.4 Іпотечного Договору сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмета іпотеки (двокімнатна квартира) становить 163344,00 грн. Посилаючись на вимоги ЗУ «Про іпотеку», ст.ст.572,575 ЦК України та на п.6.1. Іпотечного Договору, позивач зазначає, що набув право звернення стягнення на Предмет іпотеки, оскільки позичальник не виконав умов зобов`язання і тому просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 192/652 від 26.04.2013 року в сумі 138186,05 грн звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором № 7319 від 26.04.2017 року, який укладено між [PERSON] та позивачем, а саме на двокімнатну квартиру\~ [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведені суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того позивач просить стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 450,16 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 16.07.2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та третя особа будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. 26.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 192/652, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 81000 грн зі сплатою 18 % річних строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 25.04.2018 року. Згідно підпункту 1.5. Кредитного Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1350,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом починаючи з 01 травня 2013 року. Банком всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, [PERSON] було надано кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку в сумі 81000,00 грн. Рішенням Добропільського\~міськрайонного \~суду Донецької\~області по\~справі №\~227/1199/17\~було винесено\~заочне рішення,\~відповідно до\~якого позовні\~вимоги АТ\~«Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто за кредитним договором № 192/652 від 26.04.2013 року суму в розмірі 99459,35 грн(заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 14.12.2016 року), яка складається з: 59314,24 грн основний борг; 24942,21 грн заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 13178,16 грн інфляційне збільшення заборгованості; 2024,74 грн 3% річних від суми заборгованості. Станом на 27.05.2021 року заборгованість [PERSON] за Кредитним Договором складає 138186,05 грн. Згідно із розрахунком заборгованості, проведеним позивачем, станом на 27.05.2021 року основна заборгованість за Кредитним Договором складає 138186,05 грн, яка складається з: 59314,24 грн - простроченої заборгованості за основним боргом; 30819,15 грн - простроченої заборгованості за відсотками; 36522,66 грн - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 11530,00 грн 3% річних на суму простроченого кредиту. Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву, подати до суду заперечення чи докази, що свідчать на його користь, суд визнає вказану суму заборгованості доведеною та обґрунтованою. В забезпечення Кредитного Договору від 26.04.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 7319. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору позивачу в забезпечення Кредитного Договору було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.1.4 Іпотечного Договору сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмета іпотеки (двокімнатна квартира) становить 163344,00 грн. Враховуючи, що відповідач не скористалася своїм правом надати відзив на позовну заяву, подати до суду заперечення чи докази, що свідчать на їх користь, суд визнає вказану суму заборгованості доведеною та обґрунтованою. Відповідно до\~ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно із ч.1ст. 33\~Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень\~ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ст.ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку»\~предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацією предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитися. У зв`язку з чим позивач вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на час реалізації майна. Можливість та обґрунтованість зазначення початкової вартості предмета іпотеки таким чином підтверджується п. 42 постанови № 5 ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року. Згідно із п. 42 Постанови, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6.1. Іпотечного Договору, іпотедержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо впродовж трьох місяців з моменту настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання Боржником совї обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Отже, оскільки [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно із Кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань в розмрі 138186,05 грн , у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно із чинним законодавством. Відповідно до\~ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього\~Закону. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Дія статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Про іпотеку»\~зупинена\~статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи наперіод проведення антитерористичної операції»\~протягом терміну дії цього\~Закону\~щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р\~зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного\~Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність:\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»;\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем розташування нерухомого майна відповідачів є м. Харцизьк Донецької області. Місто Харцизьк Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тож, виконання рішення належить зупинити на час дії\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2450, 00 грн.

Outcome: approved