Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а саме на день його смерті - [INFO] . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на земельну ділянку площею 2,0502 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122083800:01:001:0454 та на земельну ділянку площею 0,4848 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122083800:01:002:0618. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини надійшла вже після спливу шестимісячного строку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] знає добре. Останні роки перед смертю спадкодавець [PERSON] хворів та потребував стороннього догляду і позивач [PERSON] за ним доглядала. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , а саме 15 вересня 2020 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з червня 2020 року позивач [PERSON] почала проживати разом із спадкодавцем [PERSON] , оскільки останній хворів та потребував стороннього догляду і позивач за ним доглядала. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , а саме 15 вересня 2020 року. Вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 2,0502 га, розташована на території Муравлівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122083800:01:001:0454, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 478845 виданого 25.04.2002 року, на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Муравлівської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 26 грудня 2001 року № 193, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-35; - земельна ділянка площею 0,4848 га, розташована на території Муравлівської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122083800:01:002:0618, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 478845 виданого 25.04.2002 року, на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Муравлівської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 26 грудня 2001 року № 193, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-12-35. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 25 жовтня 2018 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Муравлівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 46, [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 2,0502 га розташовану на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5122083800:01:001:0454, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 23995081 та земельну ділянку площею 0,4848 га розташовану на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5122083800:01:002:0618, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 23634065, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які мають право на обов`язкову частку спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 03.09.1979 року, виданого виконавчим комітетом Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] будучи спадкоємицею обов`язкової частки спадкування після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначений факт був підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, тому [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved