Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з 07.05.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. Позивачка вважає збереження сім`ї неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 07.05.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження.(а.с.5) Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Майновий спір на даний час між сторонами відсутній. Мешкають окремо. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до заяв сторін від 09.02.2022 р. останні фактично погоджуються з визначенням місця проживання сина разом з матір`ю. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою та згідно з ст.ст.150,157 СК України зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, спільно вирішувати питання виховання дитини. Згідно з ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, беручи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому укладений між сторонами шлюб належить розірвати, а сина залишити проживати разом з позивачкою.

Outcome: approved