Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2005 року у справі № 2-5759/2004 за позивачем визнано право власності на житловий будинок з прибудинковими будівлями [ADDRESS] . 21 листопада 2005 року право власності позивача на житловий будинок зареєстровано в КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 7334/113. У будинку позивача зареєстрований та деякий час проживав її знайомий [PERSON] , [INFO] . В 2007 році відповідач виїхав в місто Київ для влаштування на роботу та з позивачем на зв`язок не виходить. Речей відповідача у будинку позивача немає. Відповідач не претендує на належний позивачу будинок, не утримує його, не сплачує комунальні платежі, що створює для позивача перешкоди в користуванні будинком, так як вона змушена сплачувати за відповідача комунальні платежі. Фактично протягом 13 років відповідач не проживає в належному позивачу будинку, самостійно місце своєї реєстрації не змінює, фактичне місце перебування відповідача позивачу не відоме. Позивач про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А. від 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 21 жовтня 2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. 17.02.2022 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Позивач [PERSON] відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.10.2005 року у справі № 2-5759/2004 визнана власником житлового будинку з прибудинковими будівлями, розташованого в [ADDRESS] . 21 листопада 2005 року право власності зареєстроване в КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 7334/113. Зазначене підтверджується також архівною довідкою КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 485 від 12.04.2021 року та технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду в [ADDRESS] , копії яких долучено до матеріалів справи. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 61, виданої 22.04.2021 року квартальним комітетом № 11, в належному позивачу будинку по [ADDRESS] зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується також домовою книгою, копія якої долучена до матеріалів справи. Відповідно до акта про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації № 62 від 22.04.2021 року, складеного комісією в складі голови квартального комітету № 11 Возіян Н.Т. та в присутності сусідів [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2007 року та його особисті речі в будинку відсутні. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є власником житлового будинку, відповідач не проживає в будинку без поважних причин понад один рік, факт непроживання відповідача у будинку підтверджується наданими позивачем доказами. Факт реєстрації відповідача в належному позивачеві житлі фактично перешкоджає реалізації прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. НОРМИ ПРАВА Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV встановлено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved