Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У листопад і 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, згідно з яким просили суд: стягнути з відповідача на користь позивача збитки в порядку регресу в сумі 58 222,22 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 вересня 2019 року у м. Києві на вул. Саксаганського, 67, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «LDV 400», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Renault», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований, транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований та транспортного засобу «Opel», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований. 22 жовтня 2019 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/20940/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили у встановлений строк. Таким чином, до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відповідача), у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2020 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 02.03.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судову повістку відповідачу вручено, про що свідчить відповідна відмітка у розписці, за підписом відповідача. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 21 червня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5796361, забезпечений транспортний засіб «LDV 400», реєстраційний № [NUMBER] . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 26 вересня 2019 року у м. Києві на вул. Саксаганського, 67, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «LDV 400», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Renault», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований, транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований та транспортного засобу «Opel», реєстраційний № [NUMBER] , який був припаркований. 22 жовтня 2019 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/20940/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили у встановлений строк. 07 жовтня 2019 року уповноважений представник власника транспортного засобу «Renault», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Renault», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 35-D/60/6 від 17.11.2019 р., згідно результатів якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір матеріального збитку), складає: -60 782 (шістдесят тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 85 копійок (з урахуванням ПДВ); -50 652 (п`ятдесят тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 38 копійок (без урахування ПДВ). Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/5796361, передбачає франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. 25 листопада 2019 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 49 652 (сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 37 копійок, на користь власника транспортного засобу «Renault», реєстраційний № [NUMBER] . 27 вересня 2019 року власник транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 66-D/59/6 від 27.09.2019 р., згідно результатів якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір матеріального збитку), складає: -9 704 (дев`ять тисяч сімсот чотири) гривні 52 копійки (з урахуванням ПДВ); -8 087 (вісім тисяч вісімдесят сім і гривень 10 копійок (без урахування ПДВ). Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО 5796361, передбачає франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. 21 листопада 2019 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 7 087 (сім тисяч вісімдесят сім) гривень 10 копійок, на користь власника транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № [NUMBER] . 30 вересня 2019 року власник транспортного засобу «Opel», реєстраційний № [NUMBER] , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, а також надав всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «Opel», реєстраційний № [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу та складено Аварійний сертифікат № 81-D/59/9 від 19.11.2019 р., згідно результатів якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір матеріального збитку), складає: -2 979 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень ЗО копійок (з урахуванням ПДВ); -2 482 (дві тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 75 копійок (без урахування ПДВ). Окрім того, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/5796361, передбачає франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок. 25 листопада 2019 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 1 482 (одна тисяча чотириста вісімдесят дві) гривні 75 копійок, на користь власника транспортного засобу «Opel», реєстраційний № [NUMBER] . Як зазначено у постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2019 р., у справі № 752/20940/19, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] вжив алкоголь. Таким чином порушив вимоги п. 2.10 «є» та п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України. Згідно п. «В» ч. 1 ст. 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відповідача). Отже, загальна сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню в порядку регресу з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» становить: 58 222 (п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять дві) гривні 22 копійки (49 652,37 + 7 087,10 + 1 482.75 = 58 222,22). 11 листопада 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 5911 на суму 58 222,22 грн. Однак, дана вимога була проігнорована та жодних виплат з боку відповідача на користь позивача здійснено не було. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика у межах фактичної виплати, перейшло право вимоги, яке потерпілий Страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Право регресу до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій винуватця шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» збитки в порядку регресу в сумі 58 222,22 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved