Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, зокрема трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 13.11.1981. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказує на те, що він почав свою трудову діяльність у 1981 році на підприємстві, де йому вперше заповнили трудову книжку [NUMBER] , дата заповнення 13.11.1981. У зв`язку з призначенням йому інвалідності 3 групи, у нього виникла необхідність в оформленні пенсії по інвалідності. Так, 30.11.2021 заявник звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України, з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, однак в ході попереднього розгляду поданих ним документів виявлено розбіжності, а саме, у паспорті його прізвище вказано російською « [PERSON] », а у трудовій книжці російською мовою неправильно зазначено - « [PERSON] ». У зв`язку із даними розбіжностями, територіальними органами Пенсійного фонду України до страхового стажу не зараховано період роботи по трудовій книжці [NUMBER] , а тому йому було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності. Заявник вказує, що внаслідок такої помилки він позбавлений можливості реалізувати своє конституційне право на пенсійне забезпечення, а оскільки станом на сьогоднішній день підприємство, яке видало йому трудову книжку, припинило своє існування та правонаступники, до яких він зміг би звернутися за виправленням описки в прізвищі йому не відомі, останній просить суд його заяву задовольнити. 18 січня 2021 року представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав суду заперечення на заяву [PERSON] , із змісту якого вбачається, що Управління заперечує з приводу заяви, оскільки заявник не подав жодних доказів про те, що трудова книжка серії [NUMBER] , яка заповнена 13.11.1981 належить саме йому. Окрім того, представник вказав на те, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне йому для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, а відтак встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію. Представник заявника адвокат Магдич О.О. в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ній наведених. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] народився [INFO] в с. Товстолуг Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 22.08.1964 Товстолузькою сільрадою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікації серії [NUMBER] від 20.06.1981, [PERSON] закінчив у 1981 року курс навчання за програмою автослюсарна справа в Мишковицькому МНВК. Водночас прізвище заявника російською мовою у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] ». Як вбачається з атестату про середню освіту серії [NUMBER] від 25.06.1981, [PERSON] , у 1981 році закінчив повний курс Баворівської середньої загально-освітньої трудової політехнічної школи Тернопільського району, Тернопільської області. Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] розпочав свою трудову діяльність 16.11.1981. З сторінки №1 вказаної трудової книжки, заповненої на російській мові вбачається, що трудова книжка видана 13.11.1981 на прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] », [INFO] . Разом з тим друга половина даної трудової книжки, заповнена українською мовою, зокрема запис на сторінці №41 з датою заповнення 17.01.2020 свідчить про трудову діяльність [PERSON] , [INFO] . При цьому нумерація записів про трудову діяльність [PERSON] починаючи із запису №1 на сторінках №2-3 даної трудової книжки є послідовною, з останнім записом №36 від 08.10.2020 на сторінках 46-47. У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 26.02.1997 прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». При цьому російською мовою прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано « [PERSON] ». Відповідно до картки платника податків виданої Тернопільською ДПІ ТУ ГУ ДПС у Тернопільській області 11.10.2021, прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Згідно посвідчення водія серії [NUMBER] виданого заявнику 03.12.2013 Центром ДАІ №6101 УДАІ УМВС України в Тернопільській області, таке видане на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». 18.06.2018 заявнику [PERSON] , [INFO] видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №01-04/1107 виданої ЦНАП Великогаївської сільської ради 11.10.2021 заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Як вбачається\~з рішення\~про відмову\~у призначенні\~пенсії №2359904258\~від 06\~грудня 2021,\~ [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності 3 групи відповідно до ст. 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із тим, що за поданими заявником документами до страхового стажу не зараховані зокрема і періоди роботи по трудовій книжці [NUMBER] , так як зазначене прізвище « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] повідомлено про результати розгляду його звернення щодо призначення пенсії, а саме що трудова книжка заявника не може братися до уваги, оскільки на титульній сторінці книжки запис прізвища російською мовою « [PERSON] », проте у паспорті прізвище на російській мові зазначено « [PERSON] », відтак страховий стаж є недостанім для призначення пенсії. Одночасно даним листом проінформовано заявника про можливість встановлення судом факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки серії [NUMBER] виданої заявнику, прізвище останнього записано не правильно, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності даного правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №\~348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.993 № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 26.02.1997 прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] », при цьому російською мовою вказано як « [PERSON] », проте відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 13.11.1981, російською мовою, прізвище останнього зазначене як « [PERSON] », тобто за наслідками розгляду справи суд приходить до висновку, що вказані розбіжності у написанні прізвища заявника викликані різним перекладом прізвища заявника з української мови на російську службовою особою підприємства при заповнені трудової книжки серії [NUMBER] . Вказані розбіжності у документах позбавляють можливості заявника права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. В той час як іншого способу усунення вказаних недоліків немає, так як підприємство, яке видало заявнику трудову книжку, припинило свою діяльність, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. За таких обставин, судом встановлено та не викликає жодних сумнівів факт належності трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 13.11.1981 та виданої на ім`я російською мовою « [PERSON] » заявнику [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого\~ст. 46 Конституції України\~права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища, імені та по батькові заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved