Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд зняти арешт з майна [PERSON] , накладений 22 квітня 2010 року за № 9759975 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, 22 квітня 2010 року, ВДВС Фастівського МРУЮ. Позов мотивувала тим, що 13 березня 2021 року вона дізналася про накладення арешту на її майно, у зв`язку із чим 02 квітня 2021 року звернулася до відповідача та отримала лист-повідомлення, в якому було вказано, що: «Згідно даних АСВП, Електронний архів, ВП - Спецрозділ на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-480 від 22 квітня 2010 виданий Київським районним судом м. Донецьк про стягнення з [PERSON] боргу на користь ВАТ КБ «Південкомбанк» в сумі 4063,73 доларів США, пені в розмірі 22917,74 грн., а також третейського збору в розмірі 1000,00 грн., ВП № 18831401. Виконавче провадження 06 грудня 2010 року завершено на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», та виконавче провадження знищено. Позивач посилається на те, що при закритті (закінченні) виконавчого провадження № 18831401 та поверненні виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець, відповідно до вимог чинного на той момент законодавства України та Постанови від 06 грудня 2010 року, був зобов`язаний вчинити дії щодо реєстрації припинення у відповідних реєстрах. Проте, всупереч вимог законодавства, зняття арешту з її майна здійснено не було. Разом з тим, зазначила, що стягувач за вищевказаним виконавчим листом знаходиться в стані ліквідації, та вже майже 11 років жодних претензій до неї зі сторони Банку пред`явлено не було. Оскільки, наявні всі правові підстави для зняття арешту з майна, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася. На електронну адресу суду направила клопотання в якому просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі державного виконавця на прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 22 квітня 2010 року за № 9759975 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, 22 квітня 2010 року, ВДВС Фастівського МРУЮ, накладено арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] , що підтверджено Витягом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 248062966 від 13 березня 2021 року та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 26926988 від 22 квітня 2010 року. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, у виконавчому провадженні № 18831401, на підставі ст. 38, п. 2 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», заступником начальника ВДВС було повернуто стягувачеві, виконавчий документ 6-480 № 12012010 виданий 22 квітня 2010 року Київським районним судом м. Донецьк, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Південкомбанк» 4063,73 доларів США заборгованості за простроченими і несплаченими відсотками за користування кредитом, пені в розмірі 22917,74 грн., а також третейського збору в розмірі 1000,00 грн.. Окрім того, в пункті 2 даної постанови, заступником начальника ВДВС вказано: припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 10.07.2003 р. N 1095-IV, який був чинний на момент винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 06 грудня 2010 року, а саме ст. 38, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таким чином, при закритті (закінченні) виконавчого провадження № 18831401 та повернення виконавчого листа № 6-480 стягувачеві, заступник начальника ВДВС мав винести постанову про зняття арешту з майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. Між тим, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вищевказаного заступником начальника ВДВС зроблено не було. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 № 598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" опублікованої в газеті "Голос України", N 188, 1 жовтня 2014 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 26.09.2014 № 101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" (далі - ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК") та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків. Згідно листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 18.28.28/15107-8 від 02 квітня 2021 року, вбачається, що згідно даних АСВП, Електронний архів, ВП - Спецрозділ на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-480 від 22 квітня 2010 виданий Київським районним судом м. Донецьк про стягнення з [PERSON] боргу на користь ВАТ КБ «Південкомбанк» в сумі 4063,73 доларів США, пені в розмірі 22917,74 грн., а також третейського збору в розмірі 1000,00 грн., ВП № 18831401. Виконавче провадження 06 грудня 2010 року завершено на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», та відповідно до п. 2 розділу XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» - знищено. [PERSON] , 24 січня 2018 року змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER] виданим 24 січня 2018 року. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому позов, підлягає до задоволення.

Outcome: approved