Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем № 20781 від 22.06.2021 року. В обґрунтування позову зазначає, що 30.09.2021 року йому стало відомо про зменшення розміру пенсії, та дізнався що зменшення відбулося у зв`язку з виконанням приватним виконавцем Лиманським В.Ю.(ВП № 65503905 від 20.05.2021 р.) виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. № 20781 від 22.06.2021 року про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Вказує, що з ТОВ «Фінпром Маркет» договорів ніколи не укладав, підстави стягнення з нього заборгованості йому не відомі. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, не повідомив про вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим він не міг виказати свої заперечення. Зауважує, що з усної бесіди з відповідачем стало відомо, що заборгованість виникла понад 8 років тому, тобто виконавчий напис вчинено з порушенням строку його вчинення. Враховуючи вказане вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням закону, у зв`язку з чим він не підлягає виконанню. Аргументи учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив суд у розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник Відповідача - ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили. Однак, подали до суду заяву про визнання позовних вимог, у якій просять суд задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 454,00 грн. та в разі подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227,00 грн.. Треті особи - приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Лиманський В.Ю. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позиція суду. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що мається в даному випадку, а тому суд приходить до висновку щодо можливості ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Крім того,\~відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~належним чином\~повідомленого учасника\~справи не\~перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Згідно копії паспорту [PERSON] є громадянином України. (а.с. 7) Відповідно до виписки по картковому рахунку, рахунок [PERSON] 22.12.2021 року заблоковано. (а.с.9) Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними\~договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями, додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п.п. 3.1., п.п. 3.2. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус вчиняє\~виконавчі написи: якщо\~подані документи\~підтверджують безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем; за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями -\~не більше\~одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, нотаріус зобов`язаний перевіряти безспірність боргу боржника, а також строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, та за відсутності ознак безспірності, та спливу вказаного строку, повинен відмовити у вчиненні виконавчого напису. Згідно правової позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 р., справа № 305/2082/14-ц, слід, що для правильного застосування положень статей 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що жодних договірних відносин з відповідачем він не мав та заборгованість перед товариством відсутня. На спростування викладених у позові обставин відповідачем не надано суду жодних доказів та заперечень. Натомість відповідач визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити і визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі. Згідно вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подання заяви про забезпечення позову, та 50% судового збору сплаченого за подання позову. Інші 50% судового збору сплаченого за подання позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved