Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 08.11.2021 року звернувся [PERSON] із позовом про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 частини від доходу до 1\\6 частини від доходу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після винесення рішення суду від 12.02..2015 року, яким було визначено розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1\\4 частки заробітку щомісячно та рішення суду від 23.04.2015 року, згідно якого було визначено розмір аліментів на утримання іншої доньки [PERSON] також у розмірі 1\\4 частки від заробітку, позивача вимушений сплачувати на аліменти половину свого доходу, але на його утримання знаходяться неповнолітній син нинішньої дружини [PERSON] , [INFO] , а також батьки позивача, що свідчить про суттєве погіршення матеріального стану , яке виникло після рішення суду про стягнення аліментів , та є підставою для зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, неможливість отримання нинішньою дружиною аліментів на утримання сина від його батька, так як останній помер, а також відомості про інвалідність батька та похилий вік матері із їх незначним доходам, який явно недостатній для повноцінного життя. Відповідач , яка належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи до судових засідань не з`являлась та заяв по суті справи не надавала. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 28 травня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20 залишив без задоволення касаційну скаргу платника аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а лише зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року у справі №520/12893/14ц , задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто на її користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з батька [PERSON] , аліменти у розмірі ј частини від його доходу ( заробітної плати). При винесенні даного рішення враховувалось наявність на утримання відповідача іншої доньки, від першого шлюбу [PERSON] , [INFO]., допомогу з боку відповідача своїм батькам-пенсіонера. Рішенням Київського районного суду м. Одеси 23.04.2015 року по справі №520/3162/15ц було визначено розмір аліментів , який повинен сплачувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від доходу ( заробітної плати ) для утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з урахуванням наявності на утриманні [PERSON] іншої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та батьків-пенсіонерів. Таким чином факт сплати аліментів на двох неповнолітніх дітей та наявність на утриманні батьків-пенсіонерів, були предметом дослідження судів, яки визначили розмір аліментів у розмірі 1\\4 від доходу на кожну з дитини. Єдиною новою обставиною , яка наводиться стороною позивача є наявність на утримання позивача неповнолітньої дитини,від іншого шлюбу, нинішньої дружини. Документів щодо офіційного усиновлення дитини до суду не надавалось, а з наданої довідки вбачається розмір доходу [PERSON] ( нинішньої дружини) у середньомісячному розмірі 11 812,89 грн., що на доводить наявність доходу, який є достатнім, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім того суд враховує, що у відповідності до вимог ст. 265, 267 СК України, законодавцем визначено, що окрім батьків, обов`язок по утриманню неповнолітніх осіб, у яких немає батька або матері, несуть також і дід із бабкою, та рідні сестри та браття. У даному випадку недоведена відсутність надання такого утримання від родичів [PERSON] . Таким чином суд, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів яки б підтверджували наявність суттєвої зміни майнового стану позивача, платника аліментів , та яки можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих на неповнолітню дитину, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивача , що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed