Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Відродження» про стягнення орендної плати, зазначивши, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДП № 016443 від 02.02.2001 року, він являється власником земельної ділянки площею 4,850 га, кадастровий номер 1224280500:01:001:9897. 22.10.2004 року позивач уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований 26.06.2005 року. 29.06.2011 року [PERSON] уклав з відповідачем додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року. 07.06.2017 року позивач уклав з відповідачем договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року, відповідно до якого за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 14968,94 гривень. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Відповідно до умов Договору Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Починаючи з моменту укладення Договору та його державної реєстрації, Орендар не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати. Так, відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2021 рік. Позивач зазначив, що неодноразово з`являвся до відповідача за орендною платою, проте, представники відповідача кожного разу відмовляли йому у видачі орендної плати, мотивуючи тим, що немає коштів в Орендаря. В зв`язку з чим, просить стягнути з ТОВ «Відродження» на користь [PERSON] заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 14 968,94 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача ТОВ «Відродження» - Халинбаджах А.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Відродження» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що 22.10.2004 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,850 га, кадастровий номер 1224280500:01:001:9897. Договір укладений у письмовій формі, містить всі істотні умови (об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків), тобто, відповідає вимогам ст. 14, ст.15 Закону України «Про оренду Землі» та ст. 626 ЦКУ. Право оренди земельної ділянки зареєстроване в законний спосіб. 07.06.2017 року укладений договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки. Відповідно пункту 4.1 Договору: за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі, що становить 14968,94 грн., в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 12050,00 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Протягом всього часу дії договору оренди ТОВ «Відродження», як Орендар, виконувало всі умови, передбачені цим договором, в тому числі, вчасно та в повному обсязі виплачувало орендну плату за користування землею та сплачувало відповідні податки. З моменту підписання договору по теперішній час жодних заяв або претензій з приводу порушення прав позивача, як Орендодавця, в тому числі, невиплати чи несвоєчасної виплати орендної плати до ТОВ «Відродження» з боку позивача не надходило. З моменту укладення договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.06.2017 року до подання позову до суду жодні зміни до діючого договору щодо розміру орендної плати не внесені, додаткові угоди та інші додатки не оформлялись. ТОВ «Відродження», як Орендар та відповідач по справі, не заперечує, що на час подання позову до суду існує заборгованість з виплати орендної плати за користування землею у 2021 році, в розмірі 12050 грн., і не відмовляється від сплати саме такої суми. Зазначив, що позивачці неодноразово пропонували отримати орендну плату, але вона відповідала відмовою. В позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 14 968,94 грн. за один рік. При цьому, не зрозуміло, на яких підставах розрахована ця сума, до позову не додано жодних доказів, які доказують заявлений у позові розмір заборгованості. Таким чином, позовні вимоги позивача не доказані належними доказами і є припущенням, в зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причини неявки, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,850 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Олександрівської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності наземлю, серія ІІ-ДП № 016443 від 02.02.2001 року, (а. с. 7). 22.10.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у ДП ДЗК 26.06.2005 року за № 4/040502501103. У відповідності до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року, було складено акт прийомки-передачі земельної ділянки в оренду, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв земельну ділянку (пай), площею 4,850 га, в тому числі ріллі 4,850 га в тимчасове користування на умовах договору оренди (а. с. 4-6). 29.06.2011 року [PERSON] уклав з відповідачем додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року (а. с. 8). Крім того, 07.06.2017 року позивач уклав з відповідачем договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, земельної частки (паю) від 22.10.2004 року, площею 4,85 га, кадастровий номер 1224280500:01:001:9897, відповідно до якого за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 14 968,94 гривень, в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 12 050 гривень. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди (а. с. 9). Так, згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України « Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст. 24 ч. 1 Закону України « Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату за землю як платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом достовірно встановлено, що відповідачем належним чином не було виконано взяті зобов`язання за договором оренди від 22.10.2004 року щодо виплати орендної плати за 2021 рік. Однак, суд не погоджується з сумою заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року, яку просить стягнути позивач, оскільки, згідно п.4.1 договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 22.10.2004 року, який укладено 07.06.2017 року: за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 14 968,94 гривень, в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 12050 гривень (а. с. 9). Таким чином, ТОВ «Відродження» має перед позивачем заборгованість із виплати орендної плати за 2021 рік за договором оренди земельної ділянки, загальною площею 4,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224280500:01:001:9897, на загальну суму 12 050 грн. Доказів зворотного (повної або часткової сплати орендної плати) відповідачем суду не надано. Отже, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою підлягають частковому задоволенню. Крім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial