Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков", треті особи: [PERSON] та Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області, про розірвання трудового договору. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2015 року, на підставі протоколу засідання вона стала директором товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков". 28 липня 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням та просила припинити трудові правовідносини. Однак, наказу про своє звільнення не отримала, трудову книжку їй не видано. Просить припинити трудові відносини між нею та товариством з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" на підставі ст. 38 КЗпП України; визнати її звільненою з посади директора ТзОВ "Шел-Ков" на підставі ст.38 КЗпП України з дати написання заяви про звільнення; зобов`язати державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Тячівської районної державної адміністрації внести записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення з нього запису про [PERSON] у графі "відомості про керівника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков", про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації, тощо: прізвище, ім`я по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи"; стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що на даний час у структурі державної адміністрації не має підрозділу з питань державної реєстрації, а тому просить справу розглядати без його участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2021 року справу за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков", треті особи: [PERSON] та Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської області, про розірвання трудового договору прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2021 року встановлено, що протоколом № 2 загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" від 22 березня 2010 року [PERSON] призначено на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" з 23 березня 2010 року, а рішення учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" [PERSON] від 12 жовтня 2021 року, вирішено припинити державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков", директором якого є [PERSON] , та її призначено ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" (а.с. 16-20). Протоколом № 2 загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" від 16 січня 2014 року підтверджено повноваження [PERSON] як директора товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" (а.с. 25-26). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зазначена директором товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" (а.с. 27). Із копії заяви [PERSON] від 28 липня 2021 року відомо, що вона звернулася до засновника товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" [PERSON] із проханням звільнити її з посади директора товариства за власним бажанням з 28 липня 2021 року (а.с. 10). V. Оцінка Суду. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Частиною 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян гарантується Конституцією України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За ч. 6 ст. 65 Господарського Кодексу України керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Передбачений ч. 1 ст. 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Отже, приватне життя охоплює право людини формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи стосунки професійного та ділового характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine) а обмеження, що накладаються на доступ до професії, зачіпають визначення "приватне життя" у розумінні Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сідабрас і Джяутас проти Литви" (Sidabras і Dziautas). Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 листопада 2019 по справі №201/1384/16-ц із аналогічними обставинами та змістом порушених правовідносин зазначив, що ефективним і таким, що не суперечить закону, буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин між директором юридичної особи та безпосередньо юридичною особою на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Судом встановлено, що позивачем вичерпано всі можливі позасудові заходи для реалізації свого права на звільнення, а тому захист від такого триваючого на день звернення до суду порушення його прав та їх відновлення можливо виключно шляхом звернення ним до суду із позовом про припинення трудових відносин, а отже, позивачем обрано ефективний та правомірний спосіб захисту свого порушеного права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однак, на думку суду, слід визнати припиненими трудові відносини між товариством з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" та директором Ковач М.Й., з урахуванням вимог ч.1 ст.38 КЗпП України, не з 28 липня 2021 року, а з 12 серпня 2021 року, тобто через два тижні після написання заяви про звільнення із займаної посади. Також, позивачу слід відмовити у позовній вимозі про зобов`язання державного реєстратора внести зміни до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков", оскільки жодних позовних вимог до останнього не пред`явлено. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, всебічно встановивши та дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної заяви та вважає за необхідне задовольнити її частково, а саме, визнати припиненими трудові відносини між товариством з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" (код ЄДРПОУ 36594485) та директором [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України із виключенням із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), як директора (керівника, представника, голови комісії з питань припинення) товариства з обмеженою відповідальністю "Шел-Ков" (код ЄДРПОУ 36594485), з 12 серпня 2021 року. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial