Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» (далі ДП «Селидіввугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 16.12.2020 по 06.07.2021 перебував у трудових стосунках з відповідачем, працюючи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» гірничим монтажником підземним, та 06.07.2020 був звільнений з підприємства за власним бажанням. При звільненні йому було нараховано заробітну плату та інші належні йому платежі в сумі 74480 грн 89 коп. У день звільнення він не працював, але у своїй заяві на звільнення зазначив про проведення остаточного розрахунку з ним саме у день звільнення. Відповідач розрахувався з ним остаточно лише 22.10.2021. Тому, посилаючись на ст.117 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.07.2021 по 22.10.2021 включно у розмірі 69520 грн 82 коп., виходячи із розрахунку його середньоденного заробітку 952 грн 34 коп., помноженого на 72 робочих днів, та сплачений ним судовий збір у розмірі 908 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнав частково, просив застосувати принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою виплаченого боргу. Ухвалою судді від 14.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 16.12.2020 по 06.07.2021 знаходився у трудових стосунках з ДП «Селидіввугілля», працюючи гірником монтажного обладнання підземним у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська»; 06.07.2021 його було звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП у зв`язку із невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.7-11). У своїй заяві про звільнення від 06.07.2021 [PERSON] одночасно звернувся до ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з проханням здійснити з ним розрахунок за всіма належними до виплати сумами в день його звільнення, про що свідчить копія цієї заяви, яка отримана відповідачем 06.07.2021 і містить помітку, що останній день роботи позивача 06.07.2021 вихідний день (а.с.26). Згідно з довідкою ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 03.02.2022 при звільненні 06.07.2021 [PERSON] було нараховано компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 19781 грн 01 коп., вихідна допомога у зв`язку з невиплатою заробітної плати в сумі 54283 грн 38 коп., компенсація за затримку виплати заробітної плати в сумі 416 грн 50 коп., а всього 74480 грн 89 коп. Після утримання податку та обов`язкового збору ця сума до виплати склала 59957 грн 12 коп. та фактично була сплачена 01.10.2021, 08.10.2021, 13.10.2021 та 22.10.2021. Також з цієї довідки вбачається, що станом на звільнення позивача підприємство заборгувало йому заробітну плату з індексацією та компенсацією за затримку її виплати за червень 2021 року в сумі 17394 грн 56 коп., яка після утримання податку та обов`язкового збору склала 14002 грн 62 коп., яка остаточно йому була сплачена у серпні-вересні 2021 року. Згідно з довідкою ДП «Селидіввугілля» від 06.12.2021 середньоденна заробітна плата позивача складає 952 грн 34 коп. (а.с.15). За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем, який у день звільнення не працював, але звернувся із заявою про проведення з ним розрахунку разом із заявою про звільнення, проведено 22.10.2021. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно зі ст.117 КЗпП України. Кількість робочих днів за період з 07.07.2021 по 22.10.2022 з урахуванням додатку до листа Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік № 3501-06/219 від 12.08.2020 становить: за липень 2021 року 18 днів, за серпень 2021 року 21 день, за вересень 2021 року 22 дні, за жовтень 2021 року 14 днів, а всього 75 днів. Оскільки суд не може виходити поза межі заявлених вимог, розрахована позивачем за вказаний період за 73 робочих днів спірна сума у розмірі 69520 грн 82 коп. (73 робочих днів х 952 грн 34 коп.) підлягає стягненню з відповідача. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, а саме 91875 грн 45 коп. (74480 грн 89 коп. + 17394 грн 56 коп.), період затримки виплати такої заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача у розрахованій вище сумі, яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. При цьому суд не приймає позицію відповідача з приводу того, що компенсація працівникові в сумі 69520 грн 82 коп. значно перевищує розмір невиплачених коштів при звільненні, який становить 59957 грн 12 коп., оскільки роботодавець порівнює суму, з якої утримані податок та обов`язковий збір, без врахування наявної на день звільнення заборгованості з заробітної плати за липень 2021 року. Фактично фінансова відповідальність підприємства в сумі 69520 грн 82 коп. співвідноситься з належними до сплати сумами на день звільнення позивача у розмірі 91875 грн 45 коп., з цих сум не утримано податок та обов`язковий збір. Отже обґрунтування відповідача не відповідає встановленим судом обставинам, а тому підстав для зменшення суми відшкодування суд не вбачає. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в сумі 908 грн 00 коп. судового збору. На підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved