Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 17 травня 1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ковель Волинської області. Від шлюбу мають двох дітей, які вже є повнолітніми. На протязі останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 10.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 травня 1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ковель Волинської області, актовий запис №150, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 4). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони припинили сімейні та подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved