Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

28\~грудня 2021\~року КП\~«АТП-2528»\~Чернігівської міської\~ради звернулося\~до суду\~через систему\~«Електронний суд»\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~матеріальної шкоди,\~завданої пошкодженням\~майна,\~в розмірі\~12\~667,33\~грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебував з КП «АТП-2528»\~Чернігівської міської\~ради у трудових відносинах на посаді водія. Для виконання службових обов`язків йому був ввірений службовий автомобіль «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер [NUMBER] . 13.03.2021, о 10 год. 50 хв., під час виконання своїх службових обов`язків відповідач скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Opel Zafira», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) та притягнутий до адміністративної відповідальності. На момент ДТП, автомобіль «Opel Zafira», власником якого є [PERSON] , був застрахований за договором в АТ «СК «Мега-Гарант», за умовами якого страховиком було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12\~667,33 грн на ремонт пошкодженого автомобіля. 20.07.2021 АТ «СК «Мега-Гарант» звернулося до КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради з листом про стягнення регресного зобов`язання у вигляді понесених збитків у розмірі виплаченого страхового відшкодування. 28.07.2021 КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок АТ «СК «Мега-Гарант» суму зобов`язання за страховим актом № 934/2021-го від 11.06.2021 у розмірі 12\~667,33 грн. Вказана вище шкода, яка сплачена позивачем, була заподіяна неправомірними діями відповідача, а оскільки робітник несе відповідальність за свої дії перед підприємством, право регресної вимоги до останнього виникає з часу виплати підприємством сум третім особам. Тому КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на їх користь у порядку регресу 12\~667,33\~грн,\~які відповідач добровільно не погоджується сплатити. Ухвалою судді від 13\~січня 2022\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 27.01.2022. 27.01.2022 розгляд справи відкладений на 16.02.2022, у зв`язку з не закінченням п`ятнадцятиденного терміну, наданого відповідачу для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання, призначене на 16.02.2022, учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «АТП-2528»\~Чернігівської міської\~ради та обіймав посаду водія автотранспортних засобів 3 класу, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 36 від 10 січня 2020 року (а.с. 15-16). На підставі наказу № 388 [PERSON] 03.06.2021 звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до пункту першого статті 36 КЗпП України (а.с. 17-18). 13 березня 2021 року, о 10 год. 50 хв., в м. Чернігові, по вул. Загородня, 46, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗІЛ 433362-КО-431», державний номерний знак [NUMBER] , рухався в бік вул. Придеснянська та не врахував стан проїзної частини, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Opel Zafira», державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив п.п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/2830/21 від 05.04.2021, яка набрала законної сили 16.04.2021, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/2830/21 від 05.04.2021. На момент ДТП, автомобіль «Opel Zafira», власником якого є [PERSON] , був застрахований за договором в АТ «СК «Мега-Гарант», за умовами якого страховиком було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12\~667,33 грн на ремонт пошкодженого 13.03.2021 у ДТП автомобіля. 20.07.2021 АТ «СК «Мега-Гарант» звернулося до КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради з листом про стягнення регресного зобов`язання у вигляді понесених збитків у розмірі виплаченого страхового відшкодування 12\~667,33 грн, завданого власнику автомобіля «Opel Zafira», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 10-11). 28.07.2021 КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок АТ «СК «Мега-Гарант» суму зобов`язання за страховим актом № 934/2021-го від 11.06.2021 у розмірі 12\~667,33 грн. Листом № 01-21/436 від 11.08.2021 КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради повідомило [PERSON] про виплату АТ «СК «Мега-Гарант» суми збитків, спричиненою 13.03.2021 ДТП, та надало час для врегулювання даної ситуації в досудовому порядку (а.с. 14), проте у добровільному порядку відповідач вказану шкоду не відшкодував. Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Абзацом 5 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191\~ЦК). Встановивши, що позивач здійснив відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача під час виконання ним трудових обов`язків, суд дійшов висновку про те, що КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради має право вимоги до відповідача. Згідно із статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Отже, на [PERSON] може бути покладена відповідальність з відшкодування шкоди лише в межах його середньомісячного заробітку, оскільки позивач не надав доказів та не навів обставин, передбачених статтею 134 КЗпП України, які б свідчили про наявність підстав для покладення на працівника повної матеріальної відповідальності. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.04.2020 № 489/1902/18. За правилом пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно довідки КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради від 27.01.2022 № 5 середня заробітна плата відповідача за січень та лютий 2021 року становила 9 094,37 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради необхідно задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь КП «АТП-2528» Чернігівської міської ради матеріальну шкоду в розмірі 9\~094,37 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (72%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial