Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

07.03.2021 року (згідно дати поштового відправлення) до Жмеринського міськрайонного суду звернувся з даним позовом [PERSON] із вимогами стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість в сумі 16405,04 грн за кредитним договором від 26.07.2011 року. Вказані вимоги представник позивача обґрунтував тим, що свої зобов`язання за вказаним договором від 26.07.2011 року позивач АТ КБ "Приватбанк" виконав надавши [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 9500 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла, відповідач у справі [PERSON] є її спадкоємцем. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 26.07.2011 року становить 16405,04 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9412,20 грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6992,84 грн (а.с.1-5). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк усунення недоліків. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.04.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. 07.07.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просив відмовити у задоволенн позову АТ КБ "Приватбанк" повністю, позаяк кредиторові спадкдавця належить право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, і якщо свідоцтво не отримано, то позов подано передчасно. Також зауважив, що положеннями ч.1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержавного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Оскільки він жодної частки спадщини не отримував, то вимоги позивача АТ КБ "Приватбанк" до нього є безпідставними (а.с.115-120). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.07.2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено підготовче засідання з повторним викликом учасників справи та визнано необхідним надання особистих пояснень стороною позивача. 23.07.2021 року (згідно дати поштового відправлення) представником позивача АТ КБ "Приватбанк" Меркуловою В.В на адресу суду подано відповідь на відзив, за змістом якої вказано, що подані банком документи у справі підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, а також укладення позичальником [PERSON] саме кредитного договору та його подальше виконання. Зауважила також, що для встановлення спадкової маси спадкодавця [PERSON] банком буде підготовлено та спрямовано до суду клопотання про направлення запитів до органів державної влади з метою встановлення наявності нерухомого та рухомого майна. , не відповідають дійсності, оскільки відповідач [PERSON] є спадкоємцем, заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст. 1281 ЦК України. Також вважає, що строк звернення до суду позивачем дотримано, виходячи з того, що банку стало відомо про смерть позичальника [INFO] , а 13.05.2020 року банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника. Просила суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.126-133). 28.07.2021 року до суду відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких вказав, що вважає вимоги позивача АТ КБ "Приватбанк" незаконними та протиправними, оскільки він не прийняв спадщину, до якої входять у тому числі кредитні зобов`язання [PERSON] . Просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача АТ КБ "Приватбанк" та стягнути витрати на правову допомогу. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.08.2021 року за клопотанням сторони позивача відкладено підготовче засідання з повторним викликом учасників справи. Продовжено на п`ятнадцять днів з дня постановлення даної ухвали позивачу АТ КБ "Приватбанк" процесуальний строк для подачі відповіді на відзив. 18.08.2021 року (згідно дати поштового відправлення) представником позивача [PERSON] на адресу суду подано письмові пояснення, за змістом яких вказано що відповідач [PERSON] є спадкоємцем який аостійно проживав із спадкодавцем [PERSON] , що доводится копіями їх паспортів із відомостями однакової адресою реєстрації. Також відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання позичальника [PERSON] , на підставі положень ч.3 ст.1268 ЦК України, так як він не відмовився від спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття (а.с.154-156). До початку підготовчого засідання 23.09.2021 року представник відповідача - адвокат Григоришин Д.В. подав до суду клопотання про стягнення на користь відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 7500 грн. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.10.2021 року (згідно дати поштового відправлення) предстаника позивача [PERSON] подала заперечення проти клопотання позивача щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, вважаючи їх передчасними до моменту ухвалення рішення суду в справі. В судове засідання представник позивача за належним викликом не з`явився вчергове, причин неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] за його викликом в судове засідання також не з`явився. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Григоришин Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти проведення судового розгляду без участі представника позивача. Вказав, що у позовній заяві сторона позивача посилається на обставини того, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем, заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст. 1281 ЦК України. Звернення з даним позовом до суду вважає передчасним, оскільки відповідач [PERSON] не є спадкоємцем та до позовної заяви не долучено документальних підтверджень щодо отримання останнім свідоцтва про право на спадщину. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії анкети-заяви встановлено, що 26.07.2011 року [PERSON] уклала з позивачем двосторонній правочин, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. У даній заяві позивачем вказано про власне бажання оформити на своє ім`я банківську картку та зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою "Універсальна"/"Універсальна Gold" в сумі 8000 грн (а.с.19). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26.07.2011 року за позичальником [PERSON] рахується заборгованість перед позивачем в сумі 16405,04 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9412,20 грн, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6992,84 грн (а.с.7-9). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] за договором від 26.07.2011 року, позичальником використовувались кошти з банківських карток № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] АТ КБ "ПриватБанк" шляхом зняття готівкових коштів, оплати товарів і послуг, поповнення карткового рахунку останнє з яких в обсязі представлених станом на 26.01.2021 року відомостей вчинено 17.04.2015 року на суму 50 грн (а.с.10-17). З копій паспортів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.48,49) вбачається реєстрація місця проживання позичальника [PERSON] та відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.92). 27.04.2020 року позивачем АТ КБ "Приватбанк" направлено до Жмеринської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора №SAMDN52000078249227, якою просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника, включити його кредиторські вимоги у спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.52). З копії повідомлення Жмеринської міської державної нотаріальної контори Вінницької області від 20.05.2020 року №206/02-14 вбачається, що ніхто із спадкоємців [PERSON] до вказаної дати із заявою про прийняття спадщини не звертався (а.с.53). 28.07.2020 року позивач АТ КБ "Приватбанк" направив відповідачеві [PERSON] лист-претензію з вимогою погасити борг в сумі 16405,04 грн за укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" кредитним договором №б/н від 26.07.2011 року (а.с.54-57). З копії спадкової справи №265/2015 щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що відповідно до заяви від 12.10.2015 року відповідач [PERSON] відмовився від належної йому частини спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Також зазначив, що цією заявою його малолітні діти приймають всю спадщину, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON] (а.с.88 на звороті). Згідно довідки квартального комітету "Заріччя" м.Жмеринка від 31.05.2021 року №282, станом на 21.05.2015 року за адресою: [ADDRESS] , проживали [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження (а.с.113). Згідно положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Окрім цього, узгодженими умовами анкети-заяви від 12.04.2011 року не визначено розміру відсотків за кредит, комісії та неустойки. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що додатково надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені серед іншого пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких визначено строк дії договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. Проте, вказані витяги не визнані стороною відповідача та не містять підпису позичальника [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.07.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Тому при вирішенні даного цивільного спору не підлягають застосуванню положення ч.1 ст.634 ЦК України, якими передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, оскільки не виключено, що Умови та правила надання банківських послуг змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин 26.07.2011 року до моменту вказаної дати звернення до суду із цим позовом 07.03.2021 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору стосовно умов сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки такі не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17-ц. Згідно ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються положеннями статей 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відтак, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі спадщини, яка виникла за життя спадкодавця. Так, представником позивача за обґрунтуванням позовної заяви підставою заявлених позовних вимог вказано те, що відповідач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і повинний нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Отже, обов`язковою умовою вказаного альтернативного способу прийняття спадщини є фактичне постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного постійного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду не представлено. Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на відомості у паспортах померлого кредитора [PERSON] та відповідача [PERSON] стосовно єдиної адреси реєстрації їх місця проживання, як на підтвердження обставин належності відповідача до спадкоємців померлої [PERSON] , а надто прийняття ним даної спадщини з вказаних підстав, оскільки зазначені дані паспортів підтверджують відповідні обставини суто на період часу, який відповідає терміну укладення кредитного договору за представлення цих документів банкові позичальником. Більш того, за наявності поданої нотаріусу у визначений законом шестимісячний строк заяви [PERSON] про відмову від даної спадщини, що визначається з офіційних відомостей заведеної спадкової справи щодо майна померлої позичальниці [PERSON] , відповідач [PERSON] вочевидь не може вважатися спадкоємцем останньої з визначених законом обмежень, а саме у зв`язку з тим, що він своєчасно та у встановленому порядку відмовився від даної спадщини, включно із спірними кредитними зобов`язаннями вказаного позичальника. Таким чином, враховуючи викладені обставини, що встановлені в ході судового розгляду, суд визначає недоведеними стороною позивача підстави для стягнення безпосередньо з відповідача [PERSON] боргу за кредитом спадкодавця [PERSON] , а тому з урахуванням принципу диспозитивності цивілього судочинства позов в межах заявлених позовних вимог підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною відповідача надано: договір про надання правової допомоги від 29.06.2021 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 01.09.2021 року згідно Договору про надання правничої допомоги від 29.06.2021 року; детальний опис виконаних робіт (а.с.163,169-171). Однак, стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати відповідачем [PERSON] коштів в розмірі 7500 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі №826/1216/16, від 15.04.2020 року в справі №199/3939/18-ц, від 09.06.2020 року в справі № 466/9758/16-ц, від 30.09.2020 року в справі №379/1418/18. Таким чином, з урахуванням неподання у встановленому порядку стороною відповідача жодних платіжних документів щодо сплати відповідачем [PERSON] відповідних грошових коштів, чого заздалегідь не становить вказівка у значених вище договорі про надання правової допомоги та детальному описі виконаних робіт про суму гонорару адвоката в розмірі 7500 грн, а надто із умовою щодо її виплати клієнтом після фактичного розгляду справи в суді, заявлена вимога щодо стягнення на користь останнього з позивача витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі підлягає залишенню судом без задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed