Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

ФОП « [PERSON] » звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним цивільним позовом, обґрунтовуючи тим, що 02 квітня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» та ТОВ «ТММ ЕКСПРЕС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . 05 жовтня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , який керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2020 року відповідача визнано винним у настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Факт дтп 12.10.2020 року був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та здійснено страхову виплату потерпілому у розмірі 12 983,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована полісом №АР/378737 в ТДВ «СК «КРЕДО», то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до останнього з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу №АР/378737 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи 2 600,00 грн. Таким чиному ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право на подання до відповідача регресного позову. Крім цього позивач зазначає, що 22.12.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договором страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №10581988 від 02.04.2020 року. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу 2 600 грн. 00 коп.; а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 8 348,60 грн. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направив заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Одночасно заперечував проти розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ТММ ЕКСПРЕС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10581988 від 02.04.2020 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплати на користь Страхувальника страхове відшкодування. 05.10.2020 року о 08 год. 50 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Пирогівський шлях і пр. Науки у м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим відповідача було притягнуто адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рахунку-фактури «ФОП [PERSON] » № Ко-К-000000000000264 від 08 жовтня року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , склала 12 983 грн. 00 коп. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування №10581988 від 02.04.2020 року, на підставі страхового акту № 2065104-1 від 12 жовтня 2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило потерпілому суму страхового відшкодування у сумі 12 983 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 29102 від 12 жовтня 2020 року. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Згідно витягу з офіційного веб-сайту центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільно-правова відповідальність відповідача, як особи винної у ДТП, на момент зіткнення була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АР/378737, який станом на момент вчинення ДТП був дійсним. Тому ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СК «КРЕДО» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату страхової відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом АР/378737 з урахуванням франшизи в розмірі - 2 600,00 грн. 22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договором страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 10581988 від 02 квітня 2020 року. З метою досудового врегулювання відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій відповідачем здійснено не було. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду, заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 2600,00 гривень. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самі формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, положеннями статті 515 ЦК України визначено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Умови договору добровільного страхування наземного транспорту №10581988 від 02.04.2020, що був укладений між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ТММ ЕКСПРЕС» не містять будь-яких обмежень стосовно можливості відступлення прав вимоги за таким договором новому кредиторові. Аналогічно, чинне законодавство України також не містить жодних заборон на заміну кредитора у вказаних договірних зобов`язаннях. З урахуванням викладеного, кредитором у зобов`язанні відповідача - [PERSON] , предметом якого є відшкодування майнової шкоди в розмірі франшизи, яка з урахуванням встановлених законодавчих обмежень не відшкодовується страховиком, став позивач - ФОП « [PERSON] » . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку суброгації (а не регресу як помилково у позові зазначав позивач, правильно виклавши обставини справи ) у розмірі 2 600,00 грн., підлягають задоволенню. Такого ж висновку дійшла колегія суддів Київського апеляційного суду у постанові 24 червня 2020 року по справі № 365/138/19. На підставі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає необхідним повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн. Що стосується розподілу інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд звертає увагу на таке. Так, частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частини першої та другої статті 126 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з вимогами частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас за змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року ФОП « [PERSON] » уклала договір про надання правової (правничої) допомоги з Адвокатським Об`єднанням «Правовий Горизонт» (а.с.39-40) Відповідно до Додаткової угоди №1 від 22 березня 2021 року акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №7 від 23.12.2020 року розмір витрат на правничу допомогу в цивільній справі складає 8 348 грн. 60 коп. та включає: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції вартістю 878,80 грн., підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду про отримання адмін.. матеріалів по ДТП - 878,80 грн., підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу до Білоцерківського міськрайонного суду - 787,80 грн., підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу - 878,80 грн., підготовка заяви, клопотання до Білоцерківського міськрайонного суду - 439,40 грн., представництво інтересів позивача у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу - 4 348,60 грн.(а.с.42). 22 березня ФОП « [PERSON] » сплачено Адвокатському Об`єднанню «Правовий Горизонт» 8 348 грн.60 коп.(а.с.43) У поданій заяві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи. Зазначає, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню . Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial