Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що вона з 06.08.2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON] 25.09.2021 року її чоловік - [PERSON] загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх службових обов`язків. З моменту укладання шлюбу та до моменту смерті чоловіка вони проживали разом у м. Мирноград, але мали різні адреси реєстрації, через що, для отримання відповідного відшкодування, вона вимушена була звернутися до Димитрівського суду із заявою про встановлення факту спільного проживання в окремому провадженні. Проте, представник відповідача не визнав заяву та зазначив про наявність спору про право, через що її заяву було залишено без розгляду. Вважає, що відповідач створює штучні перепони у визнанні факту її спільного проживання з чоловіком. Через дії останнього вона вимушена вдруге звертатися до суду; витрачати час, доказувати очевидні факти. Дії відповідача завдали їй моральні страждання, які вона оцінює в 20000 грн. Просить суд встановити факт її сумісного проживання з чоловіком, стягнути з відповідача моральну шкоду та судові витрати. Позивачка [PERSON] у судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що через різні адреси реєстрації позивачки та її чоловіка не можливо встановити факт спільного проживання останніх. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди вважав необґрунтованими та недоведеними. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі однією сім`єю. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 06.07.2011 року (а.с.11). З копії паспорту № [NUMBER] , що належить [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорту № [NUMBER] , що належить [PERSON] вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35) Проте, з акту № 326 від 07.10.2021 року, виданого комітетом органів самоорганізації м. Мирноград вбачається, що [PERSON] , що зареєстрована у [ADDRESS] фактично не проживає за вказаною адресою з 2010 року (а.с. 16) З акту - підтвердження місця фактичного проживання, виданого виконкомом Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] фактично мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] по день смерті останнього [INFO] . (а.с. 36) З довідки № 1198 від 28.09.2021 року, виданою Гродівською селищною радою Покровського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] був похований за кошти [PERSON] (а.с. 14) Крім того, з наданих позивачкою медичних документів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проходили лікування безпліддя як подружжя (а.с. 37-43) Факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується і тими обставинами, що у останній залишилися особисті документи [PERSON] , а саме: посвідчення працівника (а.с. 22), трудова книжка [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 24-30), особова картка № [NUMBER] та інш.(а.с. 31), [PERSON] помер [INFO] у м. Мирноград Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2021 року (а.с.12), довідкою про причину смерті № 367 та довідкою про смерть № 134 від 27.09.2021 року. Частна 2 ст. 315 ЦПК України вказує, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В зв`язку з викладеним суд вважає, що у справі достатньо доказів та підстав для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 06.08.2011 року по момент смерті останнього. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст.\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст.\~1166,\~1167 ЦК України\~доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. \~\~\~\~\~\~\~\~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.\~\~ (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що на підтвердження того,\~\~що внаслідок дій посадових осіб відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано. Суд вважає, що сам факт заперечення чи невизнання позивних вимог представником зацікавленої особи у суді, не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст.\~1166,\~1167,\~1176 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Згідно із частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п.1,2 ч. 3, ч.8 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно доп.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р. Витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, склад та розмір витрат на правничу допомогу, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом Сакун В.А. було укладено Договір № 149 від 12.10.2021 року щодо надання правничої допомоги. Позивакою надано акт виконаних робіт № 2 від 22.11.2021 року та Квитанцію від 22 листопада 2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатила адвокату Сакун В.А. послуги з правничої допомоги у розмірі 6000 грн. за виконання адвокатських послуг, що були виконанні під час розгляду справи у позовному провадженні у Слов`янському міськрайонному суді, а тому приймаються до уваги судом. Враховуючи результати розгляду справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 50% понесених нею та документально підтверджених судових витрат по справі у розмірі 3000 грн. Надані позивачкою акт виконаних робіт № 1 та квитанція від 15.10.2021 року, не приймаються судом до уви, оскільки не стосуються цієї справи. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивачки судовий збір в сумі 840 грн. 00 коп. Решта суми судового збору є зайво сплаченою та не підлягає стягненню.

Outcome: partial