Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права довічного успадкування володіння земельною ділянкою. В обґрунтування позову позивач зазначила наступне. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 41,8 га. Земельну ділянку [PERSON] отримав у довічне успадковуване володіння в межах згідно з планом землеволодіння для організації фермерського господарства. В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадкову земельну ділянку в нотаріальному порядку позивач не має змоги, вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала в повному обсязі, судові витрати просить не стягувати з відповідача, просить повернути 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 11.02.2004 Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 14. Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим 08.07.1961 Білянським сільЗАГСом В-Хортицького району Запорізької області, актовий запис № 102; Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданим 10.10.1984 Біленьківською сільрадою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 110; Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 126; Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] , виданим Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області 09.11.2002, актовий запис № 31. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 41,8 га землі в межах згідно з планом землеволодіння, надану у довічне успадковуване володіння, підтверджується Державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею № 000499, виданим на підставі рішення Запорізької районної Ради народних депутатів Запорізького району Запорізької області Української РСР від 12.121991 № 14, для організації фермерського господарства. Тобто, спадкодавець [PERSON] отримав земельну ділянку на праві довічного успадковуваного володіння на підставі Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 (в редакції від 15.03.1991) та на підставі Закону України від 20.12.1991 «Про селянське (фермерське) господарство», яким було визначено порядок його успадкування. Згідно довідки № 1518/02-14, виданої 28.10.2021 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Як вбачається зі спадкової справи № 84/2004, розпочатої 23.02.2004 після смерті [INFO] [PERSON] , з заявою до Запорізької районної державної контори звернулась позивач. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадщину, відкриту після смерті батька, позивач прийняла у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 встановлено що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «Про вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення правав власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02.04.2002 № 449, раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу (редакції 1990 року), право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, яким, відповідно до ст. 23 цього кодексу є державний акт, що видається і реєструється міськими радами народних депутатів. Відповідно до технічного звіту від 10.11.1992, який виготовлений Запорізьким філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук, були встановлені межі земельних ділянок в натурі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із земель запасу колгоспу «Ілліча» Біленьківської сільської Ради народних депутатів Запорізького району Запорізької області та складено план місцезнаходження земельної ділянки. Згідно пункту 2 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Враховуючи те, що позивач не просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved