Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

17.11.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , при житті належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок було зареєстровано на підставі запису в погосподарській книзі №1 Сергіївської сільської ради. Він (Позивач) прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у вигляді вказаного будинку, оскільки право власності на будинок не було зареєстровано відповідно до діючого законодавства в органах «БТІ». Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказане нерухоме майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволені позову. Представник Андріївської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на підставі діючого законодавства. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків. З довідки № 983/02.4-27 від 24.11.2020 року, що видана Андріївською сільською радою вбачається, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . Довідка видана на основі по господарської книги № 1, о/р № 009-г. (а.с. 13) Згідно довідки КП «БТІ» № 56-18/0.45/01 від 16.01.2021 року; технічного паспорту № 720, складеного КП «БТІ» м. Слов`янськ, вбачається, що житловий будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] , були побудовані до 05.08.1992 року. Домоволодіння складається з житлового будинку А1(41.0 кв.м.), з господарським будівлями та спорудами: погріб «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «К», літня кухня «Е», альтанка «Ж», гараж «З», вбиральня «Т» огорожа №1..(а.с.17-19). Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівельні споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 №95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Отже, вищезазначений спадковий житловий будинок не можна віднести до категорії самочинних. За життя спадкодавець не встиг, відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності на вищезазначене нерухоме майно, але житловий будинок було зареєстровано у погосподарській книзі. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2020 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на спірний будинок, однак, за свого життя не оформив належним чином своє право, не провівши його реєстрацію в органах БТІ та помер. Тобто, [PERSON] , побудувавши в 1992 році житловий будинок, набув статусу власника житлового будинку та набув право, в межах, установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, що вбачається з матеріалів спадкової справи. Інших спадкоємців першої черги судом, шляхом дослідження матеріалів спадкової справи щодо ман не встановлено, Родинний зв`язок позивачки з померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.07.1989 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2019 року. З постанови державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 147/02-31 від 17.02.2021 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності на житловий будинок. (а.с.7). У відповідності до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1 ЦПК України\~закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6\~Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрати, які суд вважає можливим залишити за позивачем.

Outcome: approved