Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. При зверненні до суду з позовом адвокат Парфан Т.Д., який діє в інтересах [PERSON] , в його змісті повідомив суд, що орієнтовні судові витрати витрати на надання правової допомоги складатимуть 27 500 грн. (аркуш 5 позову). 21.12.2021 року представником позивача у судових дебатах в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України заявлено, що протягом п`яти днів суду будуть надані докази щодо розміру витрат у зв`язку із розглядом справи. Рішенням суду від 21.12.2021 року вирішено позов [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Парфан Тарас Дмитрович, до [PERSON] , Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, страхового відшкодування та стягнення судових витрат, який задоволено частково. 28.12.2021 року до суду представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів витрат позивача на професійну правничу допомогу на суму 27500грн. (а.с.123-130). 21.01.2022 представником позивача подано уточнення до клопотання щодо розподілу витрат на правову допомогу щодо кожного відповідача, згідно якого просив стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених судом вимог із відповідача 1 [PERSON] у розмірі 13643 грн. та із відповідача 2 Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ» - 13857 грн. (а.с.161-162). Представник позивача в судових засіданнях клопотання підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях щодо стягнення витрат на правову допомогу заперечив та вказав, що судом не розглядалось питання розподілу судових витрат при винесенні рішення, а отже такі додаткові клопотання суперечить законодавству, солідарне стягнення неможливе, оскільки ЦПК України передбачено стягнення судових витрат пропорційно до задоволення позову, також відсутні дата підготовки позову, збільшення позовних вимог та запиту адвоката позивача, тому такі витрати є безпідставні. Окрім того, вартість підготовки та участі у судовому засіданні адвоката є ідентичними і розмір витрат необґрунтований представником позивача, гонорар успіху не передбачений чинним законодавством. При цьому, у квитанції до прибуткового ордеру не вказано від якого числа договір про надання правової допомоги. Відтак, розмір витрат має бути розумним та спів мірним зі справою, а тому не визнаючи вцілому клопотання, вважає що витрати на правову допомогу сторони позивача могли б бути задоволені не більше 5 000 грн. пропорційно із обох відповідачів. В подальшому також висловився, що оскільки адвокат позивача не надав журнал доходів витрат суду, книгу обліку прихідних ордерів, то в задоволенні слід відмовити. Відповідач 1 у судовому засіданні підтримав думку свого представника. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.12.2021 року позов [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 108 000 грн. (сто вісім тисяч гривень) та 2 000 грн. (дві тисячі гривень) моральної шкоди; стягнуто з Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн. (сто тридцять тисяч гривень), а також судовий збір за подання позову у розмірі 1280 грн. з [PERSON] та у розмірі 1300 грн. з Страхової компанії «Ю.ЕС.АЙ», в задоволенні решта позовних вимог відмовлено. Представником позивача у судових дебатах в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України заявлено, що протягом п`яти днів суду будуть надані докази щодо розміру витрат у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 20.03.2021р. (а.с.11), копію ордеру серія ІФ №192934 від 20.03.2021 про надання правової допомоги (а.с.12), копію додаткової угоди від 02.08.2021 до Договору про надання правової допомоги від 20.03.2021р. (а.с.124), копію детального опису послуг наданих [PERSON] в рамках договору про надання правової допомоги від 20.03.2021р. (а.с.125), копії квитанцій до прибуткового касового ордера №3/12 від 22.12.2021р. на суму 27 500грн. (а.с.126). Як вбачається з копії детального опису послуг наданих [PERSON] з правової допомоги від 22.12.2021р. загальна сума наданих послуг з правової допомоги становить 27 500грн., що складається з 2700грн. підготовка позовної заяви з додатками; 1300грн. підготовка заяви про збільшення позовних вимог; 1000грн. підготовка і відправка адвокатського запиту до страхової компанії; 5250грн. участь у судових засіданнях (22.06.2021р., 18.08.2021р., 11.10.2021р., 17.11.2021р., 21.12.2021р.); 5250, 00грн. підготовка до судових засідань (22.06.2021р., 18.08.2021р., 11.10.2021р., 17.11.2021р., 21.12.2021р.); 2000грн. консультації з клієнтом; 10000грн. гонорар успіху. Щодо заперечень сторони відповідача 1 про гонорар успіху, який на їх переконання суперечить вимогам законодавства, то слід зазначити, що такий був передбачений адвокатом та клієнтом за додатковою угодою від 02.08.2021р. (п.4.7). Так, за ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Щодо цього, висловився і Верховний Суд. Так, Верховний Суд (постанова ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), вирішуючи питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», зауважив, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У названій постанові Верховний Суд, обґрунтовуючи необхідність задоволення заяви про стягнення додаткової винагороди адвоката за досягнення позитивного рішення у справі ("гонорару успіху"), виходив з того, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат. Крім того, відсутні докази нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача, а загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, не виходить за розумні межі розміру гонорару. Отже, доводи адвоката відповідача 1, що такий гонорар успіху суперечить вимогам законодавства, є безпідставними, як і не беруться до уваги\~ доводи про те, що у квитанції до прибуткового ордеру не вказано від якого числа договір про надання правової допомоги, адвокат позивача не надав журнал доходів витрат суду, книгу обліку прихідних ордерів, а отже немає підстав для задоволення, так як всі докази в їх сукупності та кожен зокрема підтверджує понесення витрат на правову допомогу позивачем на суму 27500грн. Щодо стягнення з відповідача 2 витрат на правову допомогу за підготовку позовної заяви з додатками у розмірі 2700грн., враховуючи те, що первісно позов було подано до фізичної особи, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача 1. Щодо стягнення з відповідача 1 витрат за підготовку заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 1300грн. та за підготовку і відправку адвокатського запиту до страхової компанії у розмірі 1000грн., то слід зазначити, що дані витрати відповідача 1 не стосується та підлягають стягненню тільки з відповідача 2. Водночас, суд бере до уваги доводи сторони відповідача 1 в частині що вартість підготовки та участі у судовому засіданні адвоката є ідентичними і розмір таких витрат необґрунтований представником позивача, а також що розмір витрат має бути розумним та співмірним зі справою, а тому такі витрати з врахуванням задоволення частково позовних вимог з відповідача 1 становлять 10051.25грн., а з відповідача 2 - 10425грн. Однак, зважаючи на застосування стороною відповідача 1 клопотання щодо співмірності та можливості несення таких витрат, суд вважає за необхідне зменшити таку суму витрат на правову допомогу щодо відповідача 1 до 6000грн., що на переконання суду буде відповідати справедливості та об`єктивності процесуальних вимог закону. Щодо інших доводів представника відповідача 1, то такі є недоведеними перед судом. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у визначеному вище\~ розмірі, оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу, на думку суду, відповідає вищезазначеним критеріям, а клопотання підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial