Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Служби у справах дітей Дунаєвецької міської радизвернулась до суду з позовом [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] є одинокою матір`ю відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , та перебуває на обліку служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради. Згідно характеристик відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово була помічена в стані агресії до своїх дітей та сторонніх осіб, не працевлаштована, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не забезпечує дітей належними умовами проживання, харчування та виховання, в будинку порушено санітарно-гігієнічні норми. Відповідачка неодноразово була влаштована на лікування до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, після проходження лікування покращувала своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, але на короткий час. Під час чергового виїзду у вищевказану сім`ю, встановлено, що мати вкотре залишила дітей під нагляд свого брата. В будинку було холодно та брудно, розкидані речі, відсутні продукти харчування, кімнати були задимлені та стояв різкий запах чадного диму, діти були брудними, з підвищеною температурою, ліки відсутні. На підставі вищевикладеного, служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради просить відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , малолітніх синів у зв`язку із свідомим нехтуванням виконанням своїх батьківських обов`язків. Також просить стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей. Ухвалою від 18.11.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 17.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачка Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради Підлісна К.В. позов підтримала в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що проживає разом із двома дітьми та братом в [ADDRESS] , лікувалась у психіатричній лікарні, діти залишались під наглядом брата. Вказала, що дітей не б`є та хоче якнайшвидше їх повернути. На уточнюючі запитання також пояснила, що фактично проживає і в с. Чаньків, і в Городоцькому районі, дітей, які знаходяться в Центрі соціальної реабілітації не провідувала, бо скоро їх повернуть, щодо умов проживання пояснила, що хату опалює дровами в грубці, господарства (худоби) не має. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Згідно довідок про склад сім`ї Дунаєвецької міської ради від 09.11.2021 р. № 599 та від 10.11.2021 №116, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак, постійно проживає за адресою [ADDRESS] . Разом з нею проживають: батько [PERSON] , брат [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] . Згідно наказу №14-од від 17.03.2021 Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради Хмельницької області [PERSON] перебуває на обліку з 18.03.2021 як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] є одинокою матір`ю відносно обох дітей. Як вбачається з характеристики КУ «Центр надання соціальних послуг» Дунаєвецької міської ради, [PERSON] не має достатніх навиків у веденні домашнього господарства та догляду за дітьми, не забезпечує їх повноцінного харчування, належних умов для проживання та виховання, не виконує свої батьківські обов`язки, не прислухається до порад фахівців, не усвідомлює наявність проблеми. За відомостями характеристики, наданої старостою Чаньківського старостинського округу від 10.11.2021, [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони: неодноразово була помічена в стані агресії до своїх дітей та сторонніх осіб, не працевлаштована, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, в будинку порушено санітарно-гігієнічні норми. Питання щодо стану виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо двох її малолітніх дітей двічі було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, що підтверджується рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Дунаєвецькій міській раді від 11.08.2021 №5 та від 26.10.2021 №261. [PERSON] була влаштована на лікування до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, що підтверджується Листом КУ «Територіальний центр соціального обслуговування» від 23.06.2021 №70, у зв`язку із чим, наказом №31/2021-од від 23.06.2021 дітей влаштовано під нагляд діда [PERSON] , який згодом працевлаштувався і залишив дітей на свого сина [PERSON] . Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11.08.2021 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своїх неповнолітніх дітей. Рішеннями комісії з питань захисту прав дитини Дунаєвецької міської ради від 11.08.2021 № 5 та виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 26.10.2021 № 261, враховуючи обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї попереджено [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Також 20.10.2021 під час чергового обстеження умов проживання, встановлено, що [PERSON] вкотре залишила своїх дітей [PERSON] та [PERSON] під нагляд свого брата [PERSON] , який не здійснював належного догляду за дітьми: у будинку було холодно, відсутня їжа, діти були в брудному одязі. Відповідно до характеристики Чаньківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 01.11.2021 [PERSON] не привчений до самообслуговування, має проблеми з концентрацією, потребує постійного контролю, не завжди має охайний вигляд. Мати [PERSON] не цікавиться успіхами в школі, слабо реагує на зауваження класного керівника. Згідно характеристики Чаньківського ЗДО «Сонечко» від 01.11.2021 [PERSON] не відвідує дошкільний навчальний заклад, вихованцем якого він є. Згідно акта обстеження (огляду) побутово-житлових умов від 09.11.2021 встановлено, що діти перебували в будинку з [PERSON] та дядьком. В будинку було холодно та брудно, розкидані речі, відсутні продукти харчування, кімнати були задимлені та стояв різкий запах чадного диму, можливою причиною появи якого стала експлуатація печі, не пристосованої до використання, діти були брудними та голодними з їх слів, з підвищеною температурою, ліки відсутні. Довідками Дунаєвецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини №2 від 09.11.2021 (довідки №573 та №574) малолітнім дітям встановлено відповідні діагнози. З актів проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] та [PERSON] від 09.11.2021 вбачається, що кожна дитина неврівноважена, з розповідей дитини та коментарів спеціаліста: має погане самопочуття, підвищена температура (відповідно 37,8 та 37,6 градусів), мати тривалий час дитину не миє, в брудному одязі та «замурзана», дітям холодно та хочуть їсти, мати нецензурно виражається та погрожує, поведінка матері агресивна, на час обстеження приміщення задимлене, в кімнатах холодно (10 градусів). Подібні недоліки у забезпечення дітей, їх харчуванні, вихованні, станові їх здоров`я, також вживання дітьми ненормативної лексики, надмірної їх збудженості, погрозах матері тощо наведені й у актах оцінки потреб сім`ї від 11.03.2021 (завершено 22.03.2021), 22.06.2021, 14.09.2021, 09.11.2021. З виписок з історій хвороби дитини від 10.11.2021 №№ 497, 498 вбачається, що діти часто хворіли з відповідними діагнозами, їх харчування не відповідає фізіологічним потребам, побутові умови потребують покращення. Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 10.11.2021 року № 285 прийнято рішення «Про негайне відібрання дітей», на виконання якого малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик», що також підтверджується актами прийому дитини до центру від 11.11.2021. Згідно довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 03.02.2022 №39 за період перебування у закладі малолітніх дітей, мати [PERSON] провідала дітей лише один раз. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку як неблагополучна. Фахівці неодноразово здійснювали виїзди до сім`ї, де було зафіксовано, що в будинку брудно, холодно, присутня ненормативна лексика. Діти не відвідують садочок та школу. Зазначає, що відповідачка агресивно поводить себе щодо дітей, б`є їх, за що її забрали в психіатричну лікарню на лікування. Після приїзду служби до [PERSON] в грудні, остання поводила себе агресивно, одяг, який їй давали як допомогу спалювала. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що являється старостою Чаньківського старостинського округу, відвідував сім`ю [PERSON] 2-3 рази на тиждень. Зазначає, що в будинку проживає відповідачка, її двоє дітей та брат, в будинку холодно, «в хаті холодніше, ніж надворі, страшно», грубка не придатна для опалювання, дим по всій хаті, діти постійно брудні, в школу та садочок не ходять, їжі немає, давав їм картоплю, речі, однак [PERSON] їх спалювала, перед людьми вона била молодшого сина [PERSON] . Діти часто залишаються одні у хаті без нагляду дорослих, з аварійною грубкою або електричним обігрівачем, взимку через такі умови нереально там проживати дітям. Матері часто немає вдома, хоча вона ніде не працює. При вирішенні даного позову суд враховує наступні положення законодавства з питань захисту прав дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі «M.S. v. Ukraine», заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, п. 100). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Вищенаведені обставини проживання дітей у незадовільних умовах проживання, в тому числі й з ризиком для їх здоров`я та життя, без належного мінімального харчування, материнського піклування, їх виховання, суд розцінює як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Зазначене не відповідає поняттю безпечного, спокійного та стійкого середовищі, що не є неблагополучним для дітей. Поведінка матері навіть після відібрання дітей також не свідчить про прив`язаність до них, усвідомлення ситуації, необхідності змін та взагалі переживання за їх інтереси. Сама відповідачка пояснювала, що проживає в різних населених пунктах, не працює, попередньо лікувалась. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.11.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved