Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 20 червня 2020 року. У вказаному будинку, окрім інших осіб, зареєстровані також відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які в житловому будинку не проживають з часу укладення шлюбів, фактичного виселення та переходу проживати за місцем проживання дружин. Жодних перешкод відповідачам в користуванні житлом вона не чинила, відповідачі добровільно, після укладення шлюбів виселилися із спірного приміщення та повністю вивезли належне їм майно, на даний час не беруть участі в утриманні житлового будинку. Незважаючи на добровільне виселення, відповідачі не знялися з реєстрації в житловому будинку і в добровільному порядку цього робити не бажають, а відтак у неї виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Карпин І.М. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б. Позивач в судове засідання не прибула, однак її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Також у заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, також про причини неявки суд не повідомили, своїх заперечень та відзиву на позов не подали. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б., зареєстрованого в реєстрі за №255. Відповідно до довідки Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №21 від 27 січня 2021 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, зокрема і відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] . Однак, як встановив суд, [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актами обстеження проживання за цією адресою від 28 квітня 2020 року №3, від 20 липня 2020 року №12, від 22 вересня 2020 року №14, від 15 січня 2021 року, складеними комісією у складі депутатів Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідачів у цьому будинку. Також зазначено, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст.\~383\~Цивільного кодексу\~України та ст.\~150\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує права позивача - як власника майна, яка вимушена сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням осіб, які не проживає у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що, [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст.\~405\~Цивільного кодексу\~ України є підставою для визнання їх такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідачі [PERSON] та [PERSON] суду не подали. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.20951494416.1 від 19 квітня 2021 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] та [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 454 гривень 00 копійок.

Outcome: approved