Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

У липні 2021 року представник позивача адвокат Коршок О.Г., діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги представник позивача мотивувала тим, що [INFO] у віці 85 років померла баба позивача [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах, що визначено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0242114, який видано на підставі рішення Носівської райдержадміністрації № 155 від 01 липня 1996 року із земель колишнього КСП «Комуніст» на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Позивач є рідним онуком спадкодавця. Про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0242114, який виданий на ім`я [PERSON] позивач не знав. Позивач звертався до Носівської районної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , однак отримав листа про те, що оскільки у встановлений законом строк він не подав заяву до нотаріальної контори йому необхідно звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивач просила суд визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, однак подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не з`явилася, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Макіївської сільської ради за наявними в ній матеріалами, указав, що відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] убачається, що [INFO] у віці 85 років у м. Бровари Київської області померла [PERSON] (а. с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина. 03 липня 1995 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в Книзі запису нотаріальних дій № 20, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона буде мати право, заповіла своєму сину [PERSON] (а. с. 32). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт є чинним, його не змінено й не відмінено (а. с. 49). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 33). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та, відповідно, - онуком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00016383041 від 02 березня 2016 року (а. с. 13, 14). Отже, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за правом представлення. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області 01 листопада 2019 року № 351, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 51, 52). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» установлено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як слідує з правової позиції Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Макіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області визнала позов, при цьому відповідачем жодним чином не оспорювалися доводи позивача, викладені в позовній заяві (а. с. 47). Суд враховує, що Макіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області є належним відповідачем по справі, оскільки має право на спадкове майно (у розумінні ст. 1277 ЦК України (відумерлість спадщини), та за відсутності інших спадкоємців, визнала позов, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону, а, отже, не порушують жодним чином права інших осіб, і не направлені на захист інтересів таких інших осіб. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Ураховуючи, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, спадщина після смерті [PERSON] на час розгляду справи ніким не прийнята, інші спадкоємці відсутні, суд робить висновок про необхідність задоволення позовних вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: approved