Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

21 жовтня 2021 року позивач АТ КБ « ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 28.04.2017 р. Зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 07.10.2021 року має заборгованість - 146497,66 грн., яка складається з 80638,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 63339,01 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2519,66 грн. - заборгованість за комісією. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 146497,66 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн. 18 листопада 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06 січня 2022 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву посилається на те, що в липні 2017 року до нього звернувся громадянин [PERSON] [INFO] , який на той час знімав квартиру за адресою: [ADDRESS] , уродженець с. Бойківщина, Драбівського району, Черкаської області. Він являвся засновником і директором ПП «Гамбіт» код 32881593. Так, як він працював бухгалтером на підприємстві, [PERSON] почав з ним радитись, як розібратись в програмах і як здавати бухгалтерську звітність. Потім дуже часто заходив до нього на роботу і вони в кафе « Блейзер » за кавою обговорювали різні питання. Спочатку просив його допомогти йому фінансами для розвитку ПП «Гамбіт» взявши кредит на нього в сумі 85000,00 грн. Він довго вагався і сказав йому, що таких коштів він не може взяти тому, що на таку суму потрібна застава, або нерухомість або машина. Ні того ні іншого в нього не було і на даний час нічного немає. Він почав його шантажувати та погрожувати, що розправиться з ним та його сім`єю. 28.07.2017 року він взяв кредит в розмірі 85280,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Готівкові кошти він знімав у банкоматах і віддавав [PERSON] , а також з карточки він перерахував йому - 16.03.2018 р. - 1300,00 грн., 18.03.2018 р. - 500,00 грн., - 19.03.2018 р. -1500,00 грн. - всього 85000,00 грн. [PERSON] . За його заявою на [PERSON] відкрито кримінальне провадження в Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області № 12020251010000814 від 20.02.2020 р. за ч. 1 ст.192 КК України, та проводяться слідчі розшукові дії. Дії банка незаконні, оскільки кредитний договір оформлено в порушення закону менеджером АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] через незаконний вплив на банківського працівника [PERSON] особисто і на працівників банку. 01 лютого 2022 року представником позивача до суду надано відповідь на відзив. В обґрунтування посилається на те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання кредиту, також відповідачем виконувалися зобов`язання за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку. 27 січня 2022 року відповідачем скеровано до суду заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтовано тим, що кредит в розмірі 85 000 грн. надається під заставу, у зв`язку з цим банк не мав права надавати кредит відповідачу без застави. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві та запереченні. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 28.04.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав довідку з обслуговування кредитних карт «Універсальна Голд» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 28.04.2017 року станом на 07.10.2021 року складає - 146497,66 грн., яка складається з 80638,99 грн. - заборгованість за кредитом, 63339,01 грн. - заборгованість за відсотками, 2519,66 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України ( в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновку щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Організація автоматизованої реєстрації і обробки даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації на машинних носіях, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і одержання роздруківок на паперових носіях. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2017 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву, ідентифікувався у банку, ознайомився з Умовами та правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку. При оцінці доказів суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало копію виписки з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається, що він з 22.02.2018 року активно користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово знімав готівкові кошти, поповнював свою кредитну картку готівкою, оплачував послуги зі своєї картки [NUMBER] . 27.12.2017р. відповідачем під особистий підпис погоджені тарифи та умови кредитування за кредитною карткою "Універсал Голд", а саме строк кредитування - до 240 місяців, відсоткова ставка у межах пільгового періоду 0,01%річних, форма забезпечення кредиту - без забезпечення, відсоткова ставка поза межами пільгового періоду 42% річних, платежі за додаткові та супутні послуги - членський внесок за участь у ГолдКлубі - 20 грн. на місяць. Суд критично відноситься до посилань відповідача про те, що банк не мав права видавати кредит без застави, оскільки підписанням кредитного договору, довідки про умови про кредитування без забезпечення від 27.12.2017р., фактом отримання і використання кредиту, підтверджено, що відповідач в повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняв на себе зобов`язання щодо його виконання. Під час укладення договору кредиту відповідач заперечень щодо його зміст не мав. Отже, такі умови договорів є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При укладенні кредитного договору не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти їх умови на вкрай невигідних для себе умовах. Крім того, у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки укладений між сторонами не визнаний недійсним та не розірваний, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. З огляду на викладене, суд вважає, що банком доведено існування між ним та відповідачем кредитних правовідносин, також наданими банком розрахунками та копією виписки по картрахунку відповідача доведено наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 80638,99 грн., що не спростовано відповідачем, тому позов підлягає до задоволення. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved