Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

26 листопада 2021 року представник позивача адвокат Косинський Валентин Ігорович, місце проживання: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , діючий в інтересах позивача [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , на підставі договору про надання юридичної допомоги від 24.11.2021 року, звернувся до суду з позовом до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, буд. 20, ЄДРПОУ 44409188, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 1420985500:01:026:0022 загальною площею 1,699 га, якою він на даний час бажає розпорядитись, однак відповідно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно інформаційної довідки № 286402422 від 24.11.2021 року на все належне йому майно державним виконавцем ВДВС Харцизького міського управління юстиції Зотовим відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №28575568 від 10.01.2012 року, накладено арешт, про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблено запис за номером 12048213.Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.09.2021 року державну реєстрацію Харцизького міського відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Харків припинено. Замість Харцизького міського відділу ДВС створено Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Харків. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 24.11.2021 року у [PERSON] ніяких боргів немає та відносно нього не відкриті виконавчі провадження, а він ніколи не мешкав у м.Харцизьк та ніколи не був там зареєстрований.У зв`язку з тим, що відповідач самостійно не бажає зняти арешт з належного йому майна він змушений звернутися до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 17 грудня 2021 року 09-30 годину. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року слухання справи було відкладено з причини неявки в судове засідання представника відповідача на 12 січня 2022 року 09-00 годину. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року слухання справи було відкладено з причини неявки в судове засідання представника відповідача на 10 лютого 2022 року 10-00 годину. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачу належить земельна ділянка кадастровий номер 1420985500:01:026:0022 загальною площею 1,699 га, що підтверджується витягом з рішення 14 сесії 7 скликання Бахмутської міської ради № 7/14-399 від 22.09.2021 року (а.с. 8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279977099 від 19.10.2021 року (а.с. 9). Згідно інформаційної довідки № 286402422 від 24.11.2021 року на все належне йому майно державним виконавцем ВДВС Харцизького міського управління юстиції Зотовим відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №28575568 від 10.01.2012 року, накладено арешт, про що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблено запис за номером 12048213 (а.с. 10-13). Проте будь-які відомості щодо [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутні, що вбачається з інформації, сформованої станом на 24.11.2021 року (а.с. 14). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.09.2021 року державну реєстрацію Харцизького міського відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Харків припинено (а.с. 15). Замість Харцизького міського відділу ДВС створено Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Харків (а.с. 16). Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Матеріали справи свідчать про те, що позивач не є боржником у виконавчих провадженнях, в межах яких було накладено арешт на належну позивачу земельну ділянку. Отже обмеження в праві користування позивачем належною йому земельною ділянкою суперечать вимогам чинного законодавства та порушують права і законні інтереси. Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (стаття 56 ЗУ «Про виконавче провадження»). Тому, зі змісту вказаних норм права вбачається, що накладати арешт на майно в процедурі виконавчого провадження надається право лише у випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 1420985500:01:026:0022 загальною площею 1,699 га, не є боржником по виконавчим провадженням, в рамках виконання яких накладено арешт на зазначену земельну ділянку, а на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та забори його відчуження, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved