Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 січня 2022 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №52473 від 21 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3429004214-276348 від 01 травня 2021 року у розмірі 10954 гривень, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4700 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 6204 гривень, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. У позовній заяві позивачем зазначено про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3500 гривень. 04 лютого 2022 року від представника позивача адвоката Рєзнік В.В. до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення по цивільній справі № 265/8825/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), та вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень. Також надані документи на підтвердження надання правничих послуг, в тому числі: договір про надання правової допомоги від 14 вересня 2021 року, укладений між Адвокатським бюро «Вадим Рєзнік і партнери» та [PERSON] ; додаткова угода №» 2 до вказаного договору; звіт про виконані послуги із зазначенням виду послуги, кількості витраченого часу та вартості послуги; а також квитанції Приватбанку про оплату [PERSON] 1000 гривень 11 листопада 2021 року та 2500 гривень 10 грудня 2021 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, як вбачається з звіту про виконані послуги від 27 січня 2022 року та банківських квитанцій Приватбанку від 11 листопада 2021 року та 10 грудня 2021 року, позивачем [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 3500 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що з боку позивача надані усі необхідні документи, підтверджуючі понесені судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 3500 гривень, а також вважаючи, що розмір вказаних витрат є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних адвокатом робіт, суд вважає за необхідним ухвалити додаткове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved