Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 04.02.2020 р. у розмірі 17 329,2 грн. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачу надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24.05.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 17 329,2 грн. Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17 329,2 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2021р. прийнято позовну заяву АТ «Універсал Банк», постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі з викликом сторін, з наданням відповідачу права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та подав до суду заяву про відстрочення виконання рішення на щомісячну загальну суму у 100 грн. В обґрунтування заяви заявником зазначено що він не працює, оскільки має 2 групу інвалідності, отримує мінімальну пенсію, яку витрачає на ліки. На підтвердження викладеного в заяві заявник надав суду копію пенсійного посвідчення, довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2152, консультативний висновок, виписку з історії хвороби №20 4440, виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6201313. На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14.02.2020 р. з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав Анкету - заяву до договору на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, разом з заявою про відкриття поточного рахунку та Умовами надання та обслуговування Кредитної лінії, які розміщені на офіційному сайті банку, за умовами якої йому було встановлено орієнтовну суму кредиту в розмірі 15 000 гривень. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 24.05.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 17 329,2 гривень. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17 329,2 гривень. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За приписами статтей 530, 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1048 та ст. 1049 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог установи банку, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову АТ «Універсал Банк» у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. Щодо відстрочення виконання рішення суд зазначає. Згідно вимог ч.ч. 1, 3-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. У справі «Soering vs UK» Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантується право кожної особи на звернення до суду з позовом стосовно захисту її прав та обов`язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом. У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, але не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein V. Germany). Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Оскільки відповідач являється безробітнім та має 2 групу інвалідності, за яку отримує мінімальну пенсію,суд вважає, що заява [PERSON] про розстрочення виконання судового рішення по цивільній справи за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved