Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. В березні 2021 року [PERSON] пред`явила до суду вказаний позов, який обґрунтовує тим, що 23 вересня 2010 року між нею та [PERSON] був укладений договір дарування Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2079 га з кадастровим номером 3220882901:01:003:0109 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №265380. [INFO] [PERSON] померла. З часу укладення договору дарування та на даний час спірна земельна ділянка перебуває у володінні [PERSON] , проте вона позбавлена можливості належним чином оформити право власності на земельну ділянку, оскільки власник земельної ділянки [PERSON] померла. У зв`язку з цим, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2079 га з кадастровим номером 3220882901:01:003:0109, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.34-35). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи були залучені [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.40-41). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, від Бориспільської районної державної нотаріальної контори були витребувані матеріали спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.60-61). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.70). ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Представник Вороньківської сільської ради Бориспільського району направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника сільської ради та при вирішенні спору поклався на розсуд суду (а.с.39). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, якими посили розглянути цивільну справу без їхньої участі, а також вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.63,64). Представник ГУ Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з`явився та про свої пояснення щодо заявлених позовних вимог не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування Ѕ частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., зареєстрований в реєстрі за №1699. За умовами якого [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) під [ADDRESS] (а.с.10-11). На підставі цього договору [PERSON] зареєструвала право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27438393 від 24 вересня 2010 року (а.с.13). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються гл.19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» ЗК України. V. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно зі ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до п.«е» ст.141 ЗК України підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Водночас за змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 23 грудня 2015 року у справі №6-244цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі №6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 (провадження №12-143гс18) при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тому у випадку переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право на земельну ділянку виникає у набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об`єкти. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України на позивача покладається обов`язок з доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту п.2 договору дарування від 23 вересня 2010 року вбачається, що Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташована на земельній ділянці площею 0,2079 га з кадастровим номером 3220882901:01:003:0109. Вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №265380, виданого 20 березня 2012 року Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області (а.с.17-18). Разом з цим, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до прохальної частини позовної заяви [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2079 га, тобто, на ту земельну ділянку, на якій розташована належна їй на праві власності Ѕ частина житлового будинку. При цьому, позивач позбавлена в інший спосіб, окрім як пред`явлення даного позову, вирішити питання щодо належності їй спірної земельної ділянки. Зважаючи на те, що позивачем здійснено державну реєстрацію права власності на Ѕ часту житлового будинку, що підтверджується Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно від 24 вересня 2010 року, а тому до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розташована частка житлового будинку, без зміни її цільового призначення відповідно до положень ст.120 ЗК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, як за набувачем частки житлового будинку. На підставі викладеного та

Outcome: approved