Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що 05.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення діти залишилися проживати з [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON] (померла у 2019 році). Згодом [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, зникати з дому на декілька днів, залишаючи дітей на родичів.Відповідно до довідки КП «Волинський медичний центр терапії залежності» від 05.11.2020 року [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності. Працівники служби у справах дітей неодноразово проводили профілактичну роботу з матір`ю малолітніх дітей, однак належних висновків остання не зробила. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 16.04.2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] взяті на облік у службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, де батьки належним чином не виконують обов`язки по їх вихованню та утриманню. Батько дітей [PERSON] після розлучення самоусунувся від виховання дітей. З жовтня 2020 року малолітні діти проживають у сім`ї [PERSON] , які є родичами [PERSON] та створили належні умови для розвитку та виховання дітей. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягувати із [PERSON] , [PERSON] аліменти в розмірі по 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 20 липня 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із вказаних у заяві підстав. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що змінила свій спосіб життя, має намір влаштуватися на роботу та бажає забрати своїх дітей. Представник відповідача пояснення надані відповідачем підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.2012 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2014 року (а.с. 6, 7). Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 178 від 01.07.2021 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання бвтьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Працівники служби у справах дітей неодноразово проводили профілактичну роботу з матір`ю малолітніх, але належних висновків вона не зробила. У квітні 2021 року на [PERSON] було складено адміністратвиний протокол за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Батьки фактично самоусунулися від виховання та утримання дітей: не цікавляться станом здоров`я, успішністю, не надають коштів на задоволення матеріальних потреб дітей у навчальному-виховному процесі, що підтверджується інформаціями з КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №11 -колегіум» від 11.02.2021 року №01-28/54 та із «Закладу дошкільної освіти №37» від 23.03.2021 року №11. За місцем проживання дітям в сім`ї [PERSON] створені належні умови для розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 24.06.2021 року (а.с. 5). Згідно рапорту Луцького РУП ГУНП у Волинській області, [PERSON] 01.06.2021 року перебуває в стані алкогольного сп`яніння та неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню дітей. Крім того, 01.04.2021 року на [PERSON] за ті самі дії складений протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 15). Відповідно до наказів №№10, 11 від 16.04.2021 року Служби у справах дітей Луцької міської ради вирішено взяти на облік дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків. Внесено інформацію про взяття на облік [PERSON] , [PERSON] у журнал обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах і до ІАС «Діти» (а.с. 11,12). Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] .. [PERSON] , як батьки малолітніх дітей, свідомо ухиляються від їх виховання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально їх не забезпечують. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивача не надала, [PERSON] у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дітей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, що виразилось у свідомому ухиленні від батьківських обов`язків по забезпеченню дітей та участі в їх вихованні, відповідно до цього позовні вимоги, щодо позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, враховуючи особу платників аліментів, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] , [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі по 1/3 частини з кожного всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття на вкладний (депозитний) рахунок дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід також стягнути в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 1816 грн. (за вимоги немайнового (про позбавлення батьківських прав) та майнового (про стягнення аліментів) характеру). На підставі наведеного та

Outcome: approved