Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

01.11.2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником електричної енергії за адресою проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] , на якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання з надання електричної енергії виконував належним чином, але відповідач не здійснював оплату за отримані послуги. Тому ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 01.01.2019 по 01.05.2020 в розмірі 14805,87 грн., 3% річних -216,26 грн., інфляційні втрати -185,67 грн. за порушення термінів оплати спожитої електричної енергії та судові витрати по оплаті судового збору 2270 грн. Ухвалою суду від 19.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16.12.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надала заяву у якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із зазначеним, 08.02.2022 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є суб`єктом господарювання, який створений з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. У відповідності до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.09.2021 [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання і постачав відповідачу електричну енергію. За період з 01.01.2019 року по 01.05.2020 року відповідачем по приладу обліку було спожито 9809 кВт.год на загальну суму 14805,87 грн., за вказаний період оплата відповідачем не проводилась. 04.05.2020 року позивачем за місцем проживання відповідача була направлена претензія про існуючу заборгованість за спожиту електричну енергію (а.с.15), але до теперішнього часу заборгованість відповідачем не сплачена. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до п.1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року (далі ПРРЕЕ) постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Встановлено судом, що відповідач користується послугами позивача шляхом споживання електричної енергії, а також здійснював часткову оплату за спожиту електроенергію, що свідчить про приєднання його до умов договору постачання універсальних послуг. Відповідно до умов п.2.1 Типового договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії. Згідно з п.5.10 Договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції до Договору, побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розріхунковим. Розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата обсягу спожитої електричної енергії має бути здійснена споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору (п.6.2 Договору). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння змін його умов не допускається. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Встановлено судом, що відповідач порушив зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за спожиту нею електричну енергію, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до п. 9.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отриману електричну енергію, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, тому суд вважає доведеним факт утворення у відповідача по справі заборгованості за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2020 року у розмірі 14805,87 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, пунктом 5.11 Договору та розділом «Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф Комерційної пропозиції «Побутова» встановлено, що за внесення платежів з порушенням термінів, встановлених даною комерційною пропозицією, індивідуальний побутовий споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,01 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми заборгованості. Також комерційною пропозицією «Побутова» передбачено нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу за весь час прострочення. Як видно із позовної заяви, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат в розмірі 185,67 грн, які нараховані за період з 21 лютого 2019 року по 20 січня 2020 року і 3% річних від простроченої суми в розмірі 216,26 грн за період з 21 лютого 2019 року по 11 березня 2020 року та навів у позові розрахунок. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також слід зазначити, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161, 163 ЦПК було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з відповідачів, проте, 08.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу була винесена ухвала по справі №212/4742/20 про відмову у видачі судового наказу. Статтею 164 визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Отже, на підставі викладеного, представник ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» додав до позовної заяви платіжне доручення № 1749264 від 05.10.2020 року на суму 1891,80 грн. та платіжне доручення №2239870 на суму 168,00 грн., що підтверджує сплату судового збору. Під час звернення представника позивача до суду із заявою про видачу судового наказу було сплачено судовий збір у розмірі 210,20 грн., платіжне доручення № 1589551 від 09.06.2020 року. Отже таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved