Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Виклад позиції позивача. Представник позивача [PERSON] адвокат Головенко Є.В. звернувся в суд із позовною заявою до Райогородської сільської ради , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, зазначивши в позовній заяві, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка зокрема складалася із двох земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6243 га кожна, які розташовані на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2018 року серії ННВ 043280 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №486433 від 26.11.2007 року. Позивач, [PERSON] , являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину в передбачений законодавством строк. Також спадкоємцем за законом являється мати позивача, [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1273 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Проте [PERSON] спадщину у передбачений законом спосіб не прийняла, оскільки вона хоча і була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця [PERSON] , проте фактично там не проживала, як це передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України як умова для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Райгородської сільської ради від 05.11.2020 року. Крім того, слід зазначити, що [PERSON] хоч і не вчинила дій щодо прийняття спадщини, проте разом з цим не подала до нотаріальної контори відмову від прийняття спадщини в строки передбачені ст. 1270 ЦК України. На даний час [PERSON] на спадщину не претендує та оформляти будь-яким чином свої спадкові права не бажає. Але, не зважаючи на зазначене вище, нотаріус на заяву позивача про видачу свідоцтв про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , а саме земельних ділянок, видала на ім`я позивача два Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 належних спадкодавцю земельних ділянок, зазначивши в них що спадкоємцем інших 1/2 часток земельних ділянок є дружина спадкодавця [PERSON] , оскільки була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця [PERSON] по [ADDRESS] . При цьому щодо іншої частини вказаного вище майна нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності, що підтверджується Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2021 року за №1074/02-31 та №1075/02-31. Відтак, оскільки [PERSON] спадщину у передбачений законодавством спосіб не прийняла, позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги на усе майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , проте, оскільки нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину тільки на його 1/2 частину, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Райогородської сільської ради 11.01.2022 року подав відзив на позовну заяву у справі , відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача адвоката Головенка Є.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від представника відповідача Райгородської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить суд не брати до уваги відзив на позовну заяву від 11.01.2022 року. Від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено особу позивача , [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається , що [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 2013 року уклали шлюб , про що 26.04.2013 року складено відповідний актовий запис № 23 (а.с.10) Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається що [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 1991 року зареєстрували шлюб , про що було складено відповідний актовий запис № 6 (а.с.11) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 квітня 2020 року , [PERSON] помер [INFO] (а.с.12) Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 486433 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,6243 га, що розташована на території Коржаківської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13) Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 15 03.2018 року , [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] земельну ділянку , площею 2,6243 гектарів , що розташована на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області та належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 486434 (а.с.14) Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 19 серпня 2021 року , [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 2,6243 гектарів , що розташована на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки - 0523084200:01:001:0125 (а.с.15) Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 19 серпня 2021 року , [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 2,6243 гектарів , що розташована на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки - 0523084200:01:001:0126 (а.с.16) Згідно копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12.11.2021 року № 1074/02-31 , видану державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 2,6243 га , розташованої на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області , належному померлому [PERSON] (17) Згідно копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12.11.2021 року № 1075/02-31 , видану державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 2,6243 га , розташованої на території Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області , належному померлому [PERSON] (18) Відповідно до довідки , видану виконавчим комітетом Райгородської сільської ради від 05.11.2020 року , [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично в с. Коржівка з 2013 року по теперішній час не проживає (а.с.21) та враховуючи заяву про визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду в постанові від 28 квітня 2020 року у справі №204/2707/19 зазначив, що «державна реєстрація у будинку спадкодавця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент його смерті за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.» Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Висновки суду Враховуючи вище викладене, позов підлягає задоволенню, так як він не суперечить вимогам закону, підтверджується матеріалами справи та визнаний відповідачем. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON] . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved