Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

01.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що з 15.03.2013 року до 30.01.2020 року перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини припинили ще в червні 2019 року. В період спільного проживання, згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2014 року, сторони придбали однокімнатну квартиру загальною площею 36,7 кв.м. в [ADDRESS] , та згідно договору купівлі-продажу від 17.05.2019 року - квартиру [ADDRESS] , яка складається із чотирьох кімнат загальною площею 127,3 кв.м, вартістю 1 051 141,20 грн., за кошти, які позивач отримав за договором безвідсоткової цільової позики № 293/19 від 22.04.2019 року, передавши вказану квартиру в іпотеку іпотекодержателю - ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Відповідно до додаткової угоди № 1 від 12.11.2019 року, укладеної між позикодавцем ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та позичальником [PERSON] заборгованість останнього станом на 01.11.2019 року складала 1 033 401,20 грн.. Утримання платежів із заробітної плати позивача в рахунок погашення безвідсоткової цільової позики почалося з 31.07.2019 року, коли сторони вже припинили шлюбні відносини. За період з 31.07.2019 року по 31.05.2021 року погашено особистими коштами позивача кредитних зобов`язань на суму 222 643,20 грн.. Залишок позики складає 828 497,90 грн.. В інтересах подружжя просить здійснити поділ спільного майна, виділивши позивачу чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] та боргові зобов`язання в розмірі 828 497,90 грн., відповідачу - однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Представник позивача вказує, що підтримує позовні вимоги та просить про задоволення позову у повному обсязі, відповідач зазначила, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить про його задоволення. Представник третьої особи також просить розглянути справу без його участі, вказавши, що позовні вимоги не суперечать інтересам ДП «НАЕК «Енергоатом». Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що сторони з 15.03.2013 року до 30.01.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.01.2020 року (а.с. 6). В період спільного проживання сторони придбали однокімнатну квартиру загальною площею 36,7 кв.м. (житлова площа - 21,9 кв.м.) в [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 18.12.2014 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка зареєстрована на ім`я [PERSON] (а.с. 7). Згідно Договору купівлі-продажу від 17.05.2019 року, укладеного між ДП «НАЕК «Енергоатом» та [PERSON] , останній придбав квартиру [ADDRESS] , яка складається із чотирьох кімнат загальною площею 127,3 кв.м. (житлова площа - 64,8 кв.м.), вартістю 1051141,20 грн., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка зареєстрована на ім`я позивача [PERSON] (а.с. 8-9, 16). Дана квартира придбана за кошти, які позивач отримав у третьої особи ДП «НАЕК «Енергоатом», за договором безвідсоткової цільової позики у розмірі 1051141,20 грн.. Згідно до додаткової угоди № 1 від 12.11.2019 року, укладеної між позикодавцем ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та позичальником [PERSON] заборгованість останнього станом на 01.1 1.2019 року складала 1033401,20 грн. (а.с. 13). В забезпечення та на виконання своїх зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 293/19 від 22.04.2019 року, за договором іпотеки від 17.05.2019 року, позивач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] іпотекодержателю - ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (а.с. 10-12, 14, 15). За період з 31.07.2019 року по 31.05.2021 року з позивача, в рахунок погашення кредитних зобов`язань утримано 222 643,20 грн. Залишок позики складає 828 497,90 грн. (а.с. 18). Оскільки, у відповідності до ч.4 ст. 65 СК України, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язанням, що виникли в інтересах сім`ї, позивач, враховуючи, що придбана чотирикімнатна квартира, перебуває в іпотеці, кошти за яку сплачуються ним особисто, просить визнати за ним право власності на вказану квартиру, виділивши відповідачці однокімнатну квартиру, яка також перебуває у власності подружжя. З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу з 15.03.2013 року до 30.01.2020 року подружжям [PERSON] придбано дві квартири в м. Южноукраїнську Миколаївської області - однокімнатну квартиру [ADDRESS] та чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться в іпотеці ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на виконання [PERSON] зобов`язань за договором безвідсоткової цільової позики № 293/19 від 22.04.2019 року. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідностідо ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК України). Таким чином, вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірне майно - однокімнатна та чотирикімнатна квартири були придбані в період шлюбу подружжя [PERSON] , а тому є їх спільною сумісною власністю. При цьому квартира [ADDRESS] , придбана за кошти, які позивач отримав у третьої особи, як безвідсоткову цільову позику у розмірі 1051141,20 грн., а тому до спільного майна подружжя входять боргові зобов`язання в розмірі 1051141,20 грн., із яких 222 643,30 грн. сплачені позивачем (а.с. 18) та залишок боргу перед третьою особою складає 828 497,90 грн.. У відповідності до ч.4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, при поділі майна судом враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов`язанням, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому, щодо розміру часток кожного зі співвласників спільного майна, враховуючи вимоги позивача та повне визнання позову відповідачем, а також позицію третьої особи: ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", яке вважає, що позовні вимоги [PERSON] не суперечать інтересам ДП «НАЕК «Енергоатом», суд вважає можливим передати у власність [PERSON] чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] та боргові зобов`язання в розмірі 828 497,90 грн.; [PERSON] - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності другої сторони, на вказані квартири. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про поділ спільного майна подружжя, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду був сплачений судовий збір у розмірі 13 511.50 грн. (а.с. 1), який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved