Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

17.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається нате, що з 28 квітня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають малолітніх дітей. Через різні погляди та інтереси шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 24.12.2021 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, шлюб просила розірвати, долучила копії свідоцтв про народження дітей та копію паспорта. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони 28.04.2012 року зареєстрували шлюб в Шепетівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 72. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 08.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 299, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 16.12.2016 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 522. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved