Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрував шлюб 20.05.2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з [PERSON] та перебуває на його утриманні. Позивач намагається самостійно матеріально забезпечити, доглядати та виховати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки по вихованню дитини, визначені законодавством. Відповідач не допомагає та ніяким чином не піклується про їх спільну дитину, не цікавиться її матеріальними потребами. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виконання обов`язку по утриманню дитини. У зв`язку з швидким зростанням цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування та лікування дитини позивач не може повністю забезпечити потреби дочки, а тому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27 січня 2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] скористалась своїм правом та скерувала до суду відзив на позов, у якому вказала, що від доньки не відмовляється, незважаючи на те, що донька проживає з батьком. Погодилась, що досудового вирішення питання аліментів на утримання [PERSON] дійсно не було. Проте позивач надав до суду неправдиву інформацію щодо своїх доходів та сімейного стану. Сторони від шлюбу мають трьох доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дві менші доньки проживають з відповідачем. Разом з позивачем та [PERSON] також проживає власник домоволодіння [PERSON] , яка має земельний пай. Позивач не вказав, що має земельний пай та придбав автомобіль. Також вказала, що не в змозі матеріально допомогти дочці, так як ніде не працює, на обліку центру зайнятості не стоїть, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6 років. Дохід її родини складається з допомоги на меншу дитину та аліментів на двох малолітніх дітей, які згідно рішення суду стягуються з позивача і які відповідач у повному розмірі не отримує. Отримані кошти ідуть на оплату комунальних послуг та потреб дітей у навчанні, одязі, харчуванні, придбанні предметів гігієни. Цих доходів ледве вистачає на потреби двох дітей. Проти заявлених позовних вимог заперечує, просить позов залишити без задоволення. Дослідивши надані сторонами письмові докази, подані на підтвердження заявлених позовних вимог та заперечень на них, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 20 травня 2005 року виконавчим комітетом Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області [PERSON] та [PERSON] одружились 20.05.2005р., після одруження прізвище дружини [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно серія [NUMBER] від 03.09.2021р. Драбівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19 серпня 2014р. виданого виконавчим комітетом Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 листопада 2018р., виданого виконавчим комітетом Рецюківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім?ї та розмір земельної ділянки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 8 від 14.01.2022р. [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , до складу його сім?ї входить дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради рахівського району Черкаської області № 9 від 14.01.2022р. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та постійно проживає з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Згідно копії виконавчого листа, виданого Драбівським районним судом Черкаської області від 03.11.2021р. по справі № 692/789/21, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.08.2021р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно копії розпорядження Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 29.10.2021р. № 07-04/104В [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 31.10.2021р. по 30.10.2022р. включно. Згідно копії довідки № 38 від 25.10.2021р. про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді, [PERSON] , [INFO] має захворювання j068, потребує домашнього догляду з 30.10.2021р. Згідно довідки про склад сім?ї та розмір земельної ділянки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 24 від 10.02.2022р., [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , до складу її сім?ї входять дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки УСЗН Золотоніської РДА (Драбів) від 11 лютого 2022р. № 72 [PERSON] знаходиться на обліку УСЗН Золотоніської РДА (Драбів) та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім?ях протягом січня-грудня 2021р. у розмірі 1700 грн. щомісяця. Згідно довідки УСЗН Золотоніської РДА (Драбів) від 11 лютого 2022р. № 71 [PERSON] знаходиться на обліку УСЗН Золотоніської РДА (Драбів) та отримувала щомісячну одноразову допомогу при народжені 1-єї дитини за січень-жовтень 2021р. у розмірі 860,00 грн. щомісяця, за листопад грудень 2021р. - 0,00 грн. Згідно довідки Драбівської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 11.02.2022р. № 21.01-14/41 [PERSON] , [INFO] відповідно Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості станом на 11.02.2022р. не перебуває на обліку як безробітна. Згідно довідки Драбівського вдділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11.02.2022р. № 2935/20.6-36 про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, [PERSON] отримує аліменти з [PERSON] згідно виконавчого листа від 03.11.2021р. № 692/789/21, виданого Драбівським районним судом Черкаської області: за серпень-листопад 2021р.- 0,00грн., у грудні 2021р. -7579,67 грн., у січні 2022р. - 6520,80 грн., у лютому 406,45 грн. Інших доказів сторонами суду не надано. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до положень ч. 1,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV). У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також у Сімейному кодексі України (статті 180-201). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Відповідач порушила вимоги ст. 180 СК України - усунулась від свого обов`язку по утриманню дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, тому з неї належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач наполягає, що відповідач може і зобов`язана надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, який заявлений позивачем. Відповідно до змісту ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Однак суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для виконання всіх зобов`язань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Суд враховує, що позивач та відповідач мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому [PERSON] проживає з позивачем, а [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачем. Відповідач, на даний час ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років, перебуває на обліку УСЗН Золотоніської РДА (Драбів) та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім?ях та аліменти на двох спільних з позивачем дочок, які проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про наявність у позивача паю та придбання автомобіля, оскільки дані обставини не підкріплені належними доказами. Окрім того, суд не приймає до уваги твердження про наявність у [PERSON] земельного паю, оскільки матеріалами справи не доведено її правового зв`язку з сторонами та обов`язку по утриманню спільних дітей сторін. Враховуючи що неповнолітня [PERSON] , 2005р.н., знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем і відповідач факт ненадання матеріальної допомоги на утримання дочки не заперечує, суд вважає, що [PERSON] , 2005р.н. потребує матеріальної допомоги і з боку матері, яка не звільнена від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Однак вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є, на думку суду, завищеними та враховуючи недоведення позивачем достатності розміру доходів відповідача для виконання вказаних зобов`язань, наявність на її утримання двох неповнолітніх дітей сторін та забезпечення особистого нормального проживання, підлягають зменшенню. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи з принципів розумності та справедливості, стягує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства, справедливому та об`єктивному вирішенню справи на підставі саме тих доказів, які подані сторонами. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не довів суду належними та допустимими доказами достатність заробітку платника аліментів для стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів щомісячно. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі позову був звільнений позивач, який становить 992,40 грн. та розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial