Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 05 травня 1995 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис за № 28. В обґрунтування позовних вимог зазначає те, що на даний час шлюбні відносини фактично припинились через відсутність взаєморозуміння. Шлюб має формальний характер. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народилися діти. Просить позов задовольнити повністю відповідно до статей 104, 105, 110 Сімейного кодексу України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 02 вересня 2021 року ухвалою суду прийнята позовна заява до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. 21 лютого 2022 року сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач визнав позов повістю та не заперечував проти його задоволення. У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому з урахування поданих сторонами заяв, суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Суд установив, що 05 травня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, про що складений відповідний актовий запис за № 28, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11 вересня 2020 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилися: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 11.09.2020 року серії [NUMBER] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 11.09.2020 року серії [NUMBER] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу) Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зокрема, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд прийшов до переконання, що оскільки позов про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку, що формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачу, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 908,00 грн, згідно з квитанцією від 27.08.2021 року № 9454-3BTP-ХН6Е-КР24, копія якої міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн.

Outcome: approved