Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

05.11.2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості (а.с.1-3). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі № 495/6784/20 за позовом АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до судового розгляду (а.с.25-26). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23.09.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у у розмірі відповідно до умов договору. Однак, [PERSON] не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила умови кредитного договору, тому станом на 09.10.2020 року у відповідачці виникла заборгованість у розмірі 24 982,49 грн., яка складається з наступного: 10 924,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14 058,49 грн. - заборгованість за відсоткам. Невиконання відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення АТ «Акцент-Банк» до суду із відповідним позовом. Від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Турути Є.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви АТ «Акцент-Банк» про стягнення боргу з [PERSON] , з наступних підстав. Так, представник відповідачки зазначив, що 23.09.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір індивідуального заказу на виготовлення та встановлення метало пластикових вікон. Для укладання цього договору ФОП [PERSON] запропонував відповідачці купити вікна у кредит, який він сам формить та сам виконає всі формальності, для чого взяв у відповідачки копію її паспорта так коду, а також номер мобільного телефону. Потім ФОП [PERSON] привіз оформлений з його сторони договір індивідуального заказу з додатком, а також привіз платіжну картку, дав відповідачці підписати договір з додатком до нього та повідомив, що ним вже оформлені придбання вікон у кредит. Відповідачка підписала другий екземпляр вказаного договору з додатком №1. У додатку №1 було зазначено про кредитування відповідачки та нібито надана інформація про умови кредитування, проте, відповідачка ніяких документів з кредитування не підписувала та до будь-якого відділення банку не ходила, всі формальності з оформлення Договору індивідуального заказу здійснював ФОП [PERSON] . Після підписання відповідачкою договору індивідуального заказу з ФОП [PERSON] до сьогоднішнього дня вікна їй не були встановлені. Представник відповідачки зазначив, що заочним рішенням від 23.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом було розірвано договір індивідуального заказу між відповідачем та ФОП [PERSON] та стягнуто суму збитків, завданих невиконанням умов договору у розмірі 2 800 грн. За твердженням представника відповідачки, [PERSON] ніколи не відвідувала відділення АТ «Акцент-Банк» з метою оформлення якого-небудь кредиту чи кредитної картки та не підписувала ніяких Анкет-заяв. Підпис в Анкеті-заяві, паспорті споживчого кредиту зроблений від імені [PERSON] , зроблений взагалі іншою особою і значно відрізняється від підпису, який зроблений відповідачкою у договорі індивідуального заказу метало пластикових вікон. Також відповідачка не підписувала і її не надавались для ознайомлення ні Умови та Правила надання банківських послуг, ні Тарифи по процентним ставкам. Відповідачці не було пред`явлено та не додано до Договору індивідуального заказу і довіреності на ФОП [PERSON] , що він є представником позивача - АТ «Акцент-Банк». Крім того, відповідачка не надавала ніякої довіреності ФОП [PERSON] на підпис або укладення від її імені будь-яких кредитів чи отримання карток у АТ «Акцент-Банк». Представник відповідачки зауважив, що позивач на обґрунтування позову надає скани з копій, а не з оригіналів. Анкети-заяви, Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг без дати. Якщо позивач стверджує, що відповідачка дійсно була у відділенні позивача і дійсно підписувала Анкету-заяву, Паспорт споживчого кредиту, надавала оригінал свого паст менеджеру, який нібито з оригіналу паспорту зняв копію і надав її відповідачці для здійснення нею власноручного засвідчувального напису та свого розпису в цьому, що також було засвідчено підписом менеджера і відповідачці дійсно надавалась вся встановлена законом інформація щодо споживчого кредитування і він з нею ознайомився, про що також повинен свідчити відповідний підпис відповідача у заяві або в іншому документі, у позивача повинні бути оригінали цих документів. Наявність оригіналів є важливим та необхідним у цій справі для встановлення дійсних обставин справи. Відповідачка фізично не мала змоги підписати заяву та інші документи, а також бути ознайомленою з інформацією про які вказує позивач, у відділенні, що знаходиться у місті Дніпро. Таким чином, представник відповідачки стверджує, що позовна заява не містить жодних підтверджень, що анкета-заява про приєднання були погоджені та прийняті відповідачкою в порядку, передбаченому законом, що вона підписала ці заяви, що ознайомлена і погодилася з умовами кредитування, розміром кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Визначених у заяві, що відповідачка взагалі отримувала ці кошти. На підставі наведеного представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.30-33). У судове засідання представник позивача - АТ «Акцент-Банк» не з`явився, але подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.3). У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, але її представник - адвокат Турута Є.І. подав до суду клопотання, згідно із яким просив розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з відсутністю оригіналів Анкети-заяви та паспорту кредиту, які позивач суду не надав та з врахуванням клопотання експерта про необхідність цих оригіналів (а.с.86). Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 23.09.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у у розмірі відповідно до умов договору. Однак, [PERSON] не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила умови кредитного договору, тому станом на 09.10.2020 року у відповідачці виникла заборгованість у розмірі 24 982,49 грн., яка складається з наступного: 10 924,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14 058,49 грн. - заборгованість за відсоткам. Невиконання відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення АТ «Акцент-Банк» до суду із відповідним позовом. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою с 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Кредитний договір, навіть, якщо він укладається у формі договору приєднання, повинен мати обов`язкові умови: розмір та умови кредитування - інакше будь-яка форма такого договору є нікчемною. Відповідно до ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Крім того, вимога позивача про стягнення відсотків за кредитним договором суперечить правовим позиціям Великої Палати ВС, наведених у Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, згідно якої: є неприпустимим вважати складовою частиною кредитного договору Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, та стягнення на їх підставі нарахованих відсотків. Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Таким чином, з доданих до позовної заяви документів на підтвердження позовних вимог вбачається, що позивачем - АТ «Акцент-Банк» надано копії Анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг від 23.09.2018 року; паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», які не відповідає вимогам чинного законодавства при укладенні кредитного договору. На вимогу суду надати оригінали вказаних вище документів для можливості встановлення фактичних обставин справи, позивачем було надіслано до суду скан-копії зазначених документів з печаткою банку, які не є оригіналами. Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2021 року було призначено по даній справі судову-почеркознавчу експертизу та експертом було заявлено клопотання про витребування оригіналу анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.09.2018 року, оригіналу паспорту споживчого кредиту, скановану копію паспорту [PERSON] з її власним підписом (а.с.76-77). Між тим, позивачем - АТ «Акцент-Банк» клопотання експерта про надання необхідних матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи (оригіналу анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.09.2018 року, оригіналу паспорту споживчого кредиту, скановану копію паспорту [PERSON] з її власним підписом) не виконано, а ухвала суду про проведення судово-почеркознавчої експертизи залишена без виконання. Згідно із ч.10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ. Вказані в клопотанні та ухвалі суду документи витребувались саме для підтвердження обставини не підписання цієї Анкети-заяви та Паспорту споживчого кредиту відповідачкою. Невиконання своїх процесуальних обов`язків позивачем, про що свідчить ухилення надати суду та експерту для проведення судово-почеркознавчої експертизи оригінали витребуваних доказів, що стало перешкодою для встановлення справжності підписів відповідачкою у зазначених документів, представник якої категорично заперечує щодо укладення між нею та позивачем будь-яких кредитних договорів та підтверджує відповідними доказами, є наслідком того, що позовна заява не містить жодних належних підтверджень, що відповідачка взагалі отримувала кошти, які просить стягнути позивач. Так, в ході судового розгляду даної справи встановлено, що 23.09.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір індивідуального заказу на виготовлення та встановлення метало пластикових вікон, для укладання якого ФОП [PERSON] запропонував відповідачці купити вікна у кредит, який він сам оформив, для чого взяв у відповідачки копію її паспорта та коду, а також номер мобільного телефону і привіз вже оформлений з його сторони договір індивідуального заказу з додатком, а також привіз платіжну картку, дав відповідачці підписати договір з додатком до нього та повідомив, що ним вже оформлені придбання вікон у кредит. Після підписання відповідачкою договору індивідуального заказу з ФОП [PERSON] до вікна їй не були встановлені, а заочним рішенням від 23.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом було розірвано договір індивідуального заказу між відповідачем та ФОП [PERSON] та стягнуто суму збитків, завданих невиконанням умов договору у розмірі 2 800 грн. У зв`язку з встановленими обставинами в ході судового розгляду та аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.09.2018 року та Паспорт споживчого кредиту, а також на скан-копія паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] нею особисто не підписувалися. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, які саме умови містились в «рекламному буклеті», з якими погодився відповідач, з представлених позивачем матеріалів встановити неможливо. Відповідно не можливо і встановити чи порушувались відповідачем ці умови, якими правами та обов`язками наділялись сторони за вказаним договором. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed