Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на його утримання Вимоги заяви обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній [PERSON] з 25.01.2013 року перебуває на обліку у службі у справах дітей Оваднівської сільської ради з 15.06.2021 як дитина, яка опинилися у складних життєвих обставинах. Батьки дитини зловживають спиртними напоями, не створили неповнолітньому [PERSON] належних умов для його розвитку, не турбуються про його фізичне здоров`я, не займаються його вихованням, скаржаться на нестачу грошей і звинувачують у цьому дитину, вважаючи, що він є тягарем для сім`ї. Відповідачі постійної роботи не мають, підсобного господарства не ведуть. Під час обстеження умов проживання сім`ї виявлено, що у будинку порушені санітарно-гігієнічні умови, відсутні продукти харчування. Між подружжям часто виникають сварки, спільної мови та підходу до виховання дитини знайти не вміють і не бажають. Дитина неодноразово втікала з сім`ї, з 15 вересня 2021 року влаштована у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей, де й перебуває на даний час. За весь цей час батьки жодного оазу не відвідали сина, не зателефонували йому, не поцікавилися його справами та здоров`ям. Оскільки відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, позивач просить суд позбавити їх батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них аліменти на його утримання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовільнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали спільну заяву, в якій зазначають, що не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав та просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачами коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , вони не виконують обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, а також беручи до уваги, що на судовий розгляд справи відповідачі не надали жодних доказів, які б спростовували обґрунтування позивача, тому суд прийшов до висновку, що вимоги є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становлять їх мінімальний розмір, що визначений законом, та жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. З актів обстежень умов проживання сім`ї [PERSON] від 04 серпня 2021 року, 09 серпня 2021 року, 15 вересня 2021 року вбачається, що батьки під час обстеження перебувають у стані алкогольного сп`яніння, умови проживання сім`ї незадовільні, відсутні продукти харчування, дитина не має відведено місця для вивчення уроків, має лише ліжко з брудною білизною, одягом повністю не забезпечена. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та про доцільність встановлення опіки від 20.09.2021 року, вбачається, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Не цікавляться життям, навчанням дитини, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ст.ст. 178 184 КУпАП (поява у громадських місцях у нетверезому стані та неналежне виконання батьківських обов`язків). Неповнолітній [PERSON] схильний до бродяжництва, вчиняє крадіжки, не відвідує школу без поважних причин. Виконавчий комітет Оваднівської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Із досліджених судом заяв відповідачів від 09 вересня 2021 року встановлено, що вони не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Також на судовий розгляд справи відповідачі не надали суду жодних належних, допустимих доказів, котрі б спростували доводи позивача та підтвердили, що вони не виконують батьківських обов`язків по вихованню дитини з незалежних від них причин (внаслідок хвороби чи тяжкого захворювання). Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням тієї обставини, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини та подали заяву, в якій позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав визнали, суд приходить до висновку, що є підставними та підлягають до задоволення позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved