Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

14.04.2021 [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою, згідно якої просить встановити факт, того, що заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чумак Л.В., та зареєстрований в реєстрі за №611, на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] в с. Сальне, Ніжинського району Чернігівської області. За життя вона склала заповіт на ім`я заявниці, який був посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Чумак Л.В., зареєстрований в реєстрі за №611. Заявниця прийняла спадщину, проте видати свідоцтво про направо на спадщину за заповітом нотаріус відмовила, оскільки виявила розбіжність у даті народження заявниці. В заповіті було зазначено, що заявник [INFO] замість [INFO] . Оскільки мати заявниці померла, внести зміни до заповіту не має можливості. Тому заявниця просить встановити факт належності правовстановлюючого документу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2021 відкрито провадження у цій справі та справа призначена до розгляду в поряду окремого провадження. Заявниця в судове засідання не з`явилась, подала до суду заву про розгляд заяви в її відсутність, заяву підтримала та просила її задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповіщала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність зацікавленої особи. В судове засідання заявник не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання заявник надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі та задовольнити заяву в повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріли справи на яких ґрунтується заява, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого заявник змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 03.07.2019 [PERSON] на ім`я [PERSON] , склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, яке буде належати їй на день смерті та на котре вона за законом матиме право, при цьому дату народження [PERSON] в заповіті зазначено, як [INFO] (копія заповіту міститься в матеріалах справи). З копії паспорта громадянина України заявниці, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , народилась [INFO] в селі Сальне, Ніжинського району Чернігівської області. Як зазначає в заяві заявниця, вона прийняла спадщину, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті не вірно зазначено дату її народження, замість [INFO] , вказано [INFO] . Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved