Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

25.05.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , і просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] до 09.06.2010 року. [INFO] у позивача та відповідача народилась спільна дитина - син [PERSON] , син проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що син навчається у Харківському національному університеті радіоелектроніки і є студентом третього курсу денної форми навчання, що підтверджується довідкою № 54/3040. Як зазначає позивач, відповідач матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає щомісячно в необхідному обсязі, тому позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням сплачувати регулярно грошові кошти на утримання сина, який наразі продовжує навчання. Як відомо позивачу, відповідач має постійне місце роботи та заробітну плату, яка складає приблизно 20\~000,00 грн. Враховуючи те, що син потребує постійного матеріального забезпечення на їжу, лікування, одяг, розвиток, канцелярські товари, додаткову навчальну літературу, позивач вважає, що необхідною сумою аліментів для утримання сина є сума в розмірі 3 000,00 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2019 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Разом з тим, 18.08.2021 року відповідачем [PERSON] на адресу суду за вх. №23136 подані письмові заперечення на позов, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки надає матеріальну допомогу дитині, працює разом з сином, купив йому машину. 19.08.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] . У судовому засіданні 10.02.2022 року позивач [PERSON] надала вступне слово, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні позивач [PERSON] визнала той факт, що її син, [PERSON] , на даний час з нею не проживає, а мешкає за іншою адресою в квартирі, яку знімає, навчається у Харківському національному університеті радіоелектроніки за рахунок бюджетних коштів. Також позивач визнала, що грошей сину не надає, допомагає продуктами. Відповідач [PERSON] надав вступне слово, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його безпідставністю, оскільки надає матеріальну допомогу сину, сплачує за його квартиру. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що претензій фінансового та матеріального характеру до відповідача він не має, відносини між ним та відповідачем нормальні, вони постійно спілкуються, працюють разом, вказав, що відповідач подарував йому автомобіль та у будь-якому проханні не відмовить. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. [PERSON] народився [INFO] про що зароблено відповідний актовий запис №5 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.02.2002 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.06.2010 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №33 від 09.06.2010 року (а.с.8). В подальшому між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 07.08.2019 року, про що зроблено відповідний актовий запис №495 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.08.2019 року. Прізвіще дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). З копії довідки Харківського національного університету радіоелектроніки від 05.03.2021 року вбачається, що [PERSON] навчається у Харківському національному університеті радіоелектроніки і є студентом третього курсу денної форми навчання. Між тим дана довідка чинна до 30.06.2021 року (а.с.7). Позивачем [PERSON] надані копії медичної документації на підтвердження перебування останньої на лікуванні у зв`язку з рядом діагнозів, а також чеки щодо придбання ліків і отримання допомоги з фонду допомоги хворим з наслідками травм та захворювань (а.с.36-41). Однак з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.02.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і не проживає разом з позивачем, що визнано сторонами в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ч.\~1,\~п.п.\~1,\~3,\~7,\~10\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає\~за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба\~у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно\~зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч. 1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. В даному випадку [PERSON] є повнолітнім, не досяг 23 років і продовжує навчання. Між тим позивачем не надано жодних доказів на підтвердження потреби\~повнолітнього сина у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, а також доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу. При цьому позивачем не спростовані доводи відповідача щодо фактичного надання необхідної допомоги синові і взагалі не доведено суду факт проживання позивача з повнолітнім сином, що відповідно до закону є підставою для права позивача на звернення з даним позовом. Отже, дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, враховуючи письмові пояснення третьої особи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність всіх передбачених законом підстав в їх сукупності для стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір з відповідача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed