Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

05.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Інвест Хаус»\~(далі\~ ТОВ\~«ФК «Інвест\~Хаус»),\~треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович (далі приватний нотаріус Личук Т.В.), приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила, з урахуванням остаточних вимог: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 12.05.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 981 (далі виконавчий напис); - стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані за виконавчим написом грошові кошти в сумі 43\~251,96 грн. Позов мотивовано тим, що 03.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено кредитний договір № 574/08 (далі кредитний договір). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року про виправлення описки, позов ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задоволено,\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 68 243,36 грн. [PERSON] на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року заборгованість за кредитним договором сплатила у 2017 році. 12.05.2020\~року приватним\~нотаріусом Личуком\~Т.В.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 981, про стягнення з [PERSON] на користь правонаступника ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~- ТОВ «ФК\~«Інвест Хаус» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів в розмірі 30 544,68 грн. Зважаючи на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не є безспірним, оскільки заборгованість за кредитним договором взагалі відсутня, нотаріус не перевірив наявність спору між сторонами щодо заборгованості та перелік необхідних для вчинення виконавчого напису документів, не був вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, та на час вчинення виконавчого напису Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік) не містив відповідного розділу, який регламентує порядок стягнення заборгованості, з підстав, що випливають з кредитних відносин, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. На підставі спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. та приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Харківської області\~Підгірним О.С. було відкрито два виконавчих провадження № 62834917 та № 66759002. За виконавчим провадженням № 66759002 зі [PERSON] стягнуто грошову суму в розмірі 13 566,10 грн., а за виконавчим написом № 62834917 грошову суму в розмірі 29 685,86 грн. Зважаючи на те, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню та правова підстава для набуття відповідачем вказаних грошових коштів відсутня, то стягнуті з позивача на користь відповідача при примусовому виконанні виконавчого напису кошти мають бути повернуті позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірного О.С. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові та уточненнях. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач не скористались правом подати до суду відзив на позов. Вирішуючи справу за відсутності представника відповідача та третіх осіб суд керується наступним. З матеріалів\~справи вбачається,\~що представник\~відповідача в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Згідно п. 3\~ст. 2 ЦПК\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~ст. 129 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 44 ЦПК України визначає найбільш часті випадки зловживанням процесуальними правами, проте їх перелік не є вичерпним. Верховний Суд у своїй судовій практиці висловив однозначну позицію, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту. Відтак, враховуючи, що перелік дій, наведений у частині другій\~статті 44 ЦПК України, не є вичерпним, то суд може визнати зловживанням процесуальними правами також інші дії, які мають відповідну спрямованість. Частина 2\~статті 43 ЦПК України зобов`язує учасників справи виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення за відсутності представника відповідача та третіх осіб суд приймає до уваги те, що межі\~перенесення\~розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників\~справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Відповідач не скористався належним йому правом подання до суду відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду строк. Враховуючи наведене, а також необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, суд приходить до висновку щодо розгляду та вирішення справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено кредитний договір № 574/08, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 12\~594,06 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором на придбання автотранспортного засобу. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року про виправлення описки, позов ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задоволено,\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 68 243,36 грн. Відповідно до квитанції № 0.0.729997470.1 від 20.03.2017 року [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» сплачено на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року заборгованість за кредитним договором № 574/08 від 03.04.2008 року в сумі 68 243,36 грн. 12.05.2020\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 981, про стягнення з [PERSON] на користь правонаступника ПАТ «Всеукраїнський\~акціонерний банк»\~- ТОВ «ФК\~«Інвест Хаус» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів в розмірі 30 544,68 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. було відкрито виконавче провадження № 62834917 за виконавчим написом приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В., вчиненим 12.05.2020 року за реєстровим № 981 щодо стягнення з [PERSON] на\~користь ТОВ\~«ФК «Інвест\~Хаус» заборгованості,\~що виникла\~за кредитним\~договором 574/08від 03.04.2008 року,в розмірі 30\~544,68 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка К.Ю. від 16.09.2020 року у виконавчому провадженні № 62834917 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує доход в Управління освіти Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та в Головному Управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Відповідно до листа та довідки Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.08.2021 року [PERSON] знаходиться на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за віком. На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка К.Ю. від 16.09.2020 року за виконавчим провадженням № 62834917 з пенсії [PERSON] проводилось утримання заборгованості на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус». За період з 01.10.2020 року по 31.05.2021 року утримано 6\~434,08 грн. Утримання припинено з 01.06.2021 року згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.05.2021 року у виконавчому провадженні № 62834917. 21.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. було повернуто кошти за травень 2021 року в розмірі 816,76 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок в червні 2021 року. Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат Управління освіти адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з заробітної плати [PERSON] за період з 01.10.2020 року по 31.12.2020 року на підставі постанови від 16.09.2020 року у виконавчому провадженні № 62834917 здійснено відрахування в сумі 24\~068,54 грн. Також відповідно\~до листа\~№ 9052\~від 07.12.2021\~року та\~довідки-розрахунку\~утримань за\~виконавчим провадженням\~№ 62834917,\~виданих приватним\~виконавцем виконавчого\~округу м.\~Києва Ярошенком\~К.Ю.,\~в ході\~примусового виконання\~на депозитний\~рахунок приватного\~виконавця здійснювались\~утримання грошових\~коштів із\~доходів боржника,\~з метою\~погашення заборгованості\~перед стягувачем.\~Суми щомісячних\~утримань в\~рамках виконавчого\~провадження №\~62834917\~становлять 23\~898,78\~грн. Сума повернутих [PERSON] коштів, як надмірно стягнутих становить 2\~897,20 грн. та не входить в розмір суми щомісячних утримань. Зважаючи на зазначене, судом встановлено, що за спірним виконавчим написом приватним виконавцем Ярошенком К.Ю. було відкрито виконавче провадження № 62834917, в рамках якого утримано із доходів боржника - [PERSON] та перераховано сягувачу грошові кошти в сумі 23\~898,78 грн. Представником позивача в судовому засіданні даний розмір перерахованих стягувачу грошових коштів у виконавчому провадженні № 62834917 не спростований. Приватним виконавцем виконавчого округу\~Харківської області\~Підгірним О.С. було відкрито виконавче провадження № 66759002 за виконавчим написом приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В., вчиненим 12.05.2020 року за реєстровим № 981 щодо стягнення з [PERSON] на\~користь ТОВ\~«ФК «Інвест\~Хаус» заборгованості,\~що виникла\~за кредитним\~договором 574/08від 03.04.2008 року,в розмірі 30\~544,68 грн. 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. у виконавчому провадженні № 66759002 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Постановою приватного виконавця виконавчого округу\~Харківської області\~Підгірного О.С. від 22.09.2021 року внесено виправлення до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.09.2021 року, а саме вказано результати виконання: згідно квитанцій, наданих боржником, залишок боргу у розмірі 13 566,08 грн. було перераховано боржником безпосередньо на рахунок стягувача, тобто залишок нестягнутої суми за виконавчим написом становить 00,00 грн. Відповідно до квитанції № 61283 від 17.09.2021 року [PERSON] сплачено на користь ТОВ «ФК\~«Інвест Хаус»борг в розмірі 13\~566,10 грн. Зважаючи на зазначене, судом встановлено, що за спірним виконавчим написом приватним виконавцем Підгірним О.С. було відкрито виконавче провадження № 66759002, в рамках якого утримано із доходів боржника - [PERSON] та перераховано сягувачу грошові кошти в сумі 13\~566,10 грн. Стосовно позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~39\~Закону України\~«Про нотаріат» (далі ЗУ «Про нотаріат»), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87\~ЗУ «Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~ЗУ «Про\~нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого\~напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Великою Палатою Верховного Суду в п. 83 постанови від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 зазначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.05.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та [PERSON] кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи 20.05.2020 року виконавчий напис № 981, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих в рамках вказаних вище виконавчих проваджень грошових коштів в розмірі 43\~251,96 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї\~глави застосовуються\~незалежно від\~того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події. Положення\~цієї глави\~застосовуються також\~до вимог\~про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Правовий аналіз ст. 1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом під час розгляду даної справи було встановлено, що спірний виконавчий напис було здійснено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зважаючи на що визнано його таким, що не підлягає виконанню. Ураховуючи, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого у виконавчих провадженнях № 66759002 та 62834917 здійснювалось стягнення грошових коштів з [PERSON] , визнано таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття ТОВ «ФК «Інвест Хаус» грошових коштів в розмірі 37 464,80 грн. відсутні, у зв`язку з чим суд застосовує до спірних правовідносин положень ст.\~1212\~ЦК України та задовольняє позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 37 464,80 грн. Правовий висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.\~1212\~ЦК України викладений Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 01.09.2021 року у справі № 904/5868/18. Крім того, зазначений позивачем спосіб захисту суд вважає належним, зважаючи на наступне. Згідно із ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним з елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У пункті 70 рішення ЄСПЛ від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) наголошено на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Тому, з метою належного захисту права позивача,

Outcome: partial