Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

30 листопада 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Вишгородської районної державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, шляхом зняття арешту з майна. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З метою відчуження даної квартири позивач звернулася до нотаріуса, однак той надав інформацію, про те, що на вказану квартиру Вишгородської районною нотаріальною конторою накладено обтяження, у зв`язку із чим позивач позбавлена права розпоряджатися своїм майном. Зважаючи на те, що на думку позивача обтяження було накладено помилково, позивач просить суд зняти арешт із вищезгаданої квартири та тим самим усунути позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2021 року цивільну справу № 753/24544/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 09 лютого 2022 року. 06 січня 2022 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №515) та клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 01 лютого 2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 7132). У підготовче засідання 09 лютого 2022 року з`явився представник позивача, надав пояснення по справі. Враховуючи заяву представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив проводити розгляд справи за його відсутності. Судом було вирішено питання про закриття підготовчого засідання та проведення судового розгляду по суті без відкладення дати судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 27 липня 1993 року, виданого ВО «Київський радіозавод», зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 28 липня 1993 року під № 594 (а.с.16) позивач та її чоловік [PERSON] отримали право власності на квартиру [ADDRESS] , в рівних долях. Згідно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМТ № 533562 від 29 травня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-728 (а.с.7), після смерті [PERSON] , 1940 року народження, який помер [INFO] , [PERSON] успадкувала його 1/2 частку у вищезазначеній квартирі. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23 вересня 2010 року (а.с.8) підтверджується факт спадкування останньою 1/2 частки після смерті чоловіка. Згідноз витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" № 26365359 від 09 червня 2010 року, реєстраційний № 30647673 (а.с.9) право власності позивача на успадковану 1/2 частку квартири зареєстровано за № 594 в книзі: д. 1597-173. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно позивача, в тому числі на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження, яке зареєстровано 09 вересня 2004 року о 16:44:51 за № 1292257 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 13 (04596) 2-21-41. Тип обтяження: заборона; Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Не вказано; Об`єкт обтяження: не визначене майно, не вказано; Власник: [PERSON] ; Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 3576833KIEV476, Архівна дата: 09.08.2001, Дата виникнення: 01.01.1975, № реєстра: 449, внутр. № 0B01892A29F23E308446 (а.с.10). Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 30 квітня 2021 року за № С-3347/6.3 (а.с.11-14) повідомило позивача про те, що 07 лютого 1956 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано в Реєстрі накладених та знятих арештів Вишгородської районного державної нотаріальної контори за реєстровим № 205 заборону відчуження невизначеного майна [PERSON] . У графі 6 вищезгаданого реєстру зазначено, що сума заборони складає 13 189 крб.. Однак у графі 5 цього реєстру не вказані відомості про підстави накладення заборони, на чию вимогу та на чию користь. Про накладену заборону відчуження зроблено також запис за № 205 в Алфавіті реєстру заборон Вишгородської районної державної нотаріальної контори. Аналогічна інформація й щодо обтяження яке зареєстровано 09 вересня 2004 року о 16:44:51 за № 1292257 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 13 (04596) 2-21-41. Тип обтяження: заборона; Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Не вказано; Об`єкт обтяження: не визначене майно, не вказано; Власник: [PERSON] ; Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 3576833KIEV476, Архівна дата: 09.08.2001, Дата виникнення: 01.01.1975, № реєстра: 449, внутр. № 0B01892A29F23E308446. Станом на 09 вересня 2004 року процедура реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5 (далі - Положення)). Згідно з п.1.1 Положення (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти. Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Положення (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), станом на 09 вересня 2004 року підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна було накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно з інформацією, наданою завідувачем Вишгородської районної державної нотаріальної контори Шилом О.С., також встановлено, що 09 вересня 2004 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано за № 1291312 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону відчуження невизначеного майна, що належить [PERSON] , підстава обтяження: повідомлення б/н, не вказано; додаткові дані: архівний номер: 3572701KIEV476, архівна дата: 08.08.2020, дата виникнення: 01.01.1975, реєстровий номер 205. Цей запис був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з паперового носія (Алфавіту реєстру заборон Вишгородської районної державної нотаріальної контори). Згідно з поясненням в.о. завідувача Київського обласного нотаріального архіву Пласконь А.Ю. та завідувача Вишгородської районної державної нотаріальної контори Шило О.С., документи на підставі яких було накладено заборону відчуження майна, яку 09 вересня 2004 року за № 1291312 зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в архівних справах Вишгородської районної державної нотаріальної контори відсутні. Вказана інформація також стосується й архівного запису за № 1292257. З огляду на вищевикладене, ідентифікувати [PERSON] , на невизначене майно якої накладено заборону відчуження, не вбачається за можливе. Згідно з вимогами підпункту 2.1 пункту 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зі змінами), при посвідченні правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до пункту 3 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 (зі змінами), відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) використовуються державним реєстратором (нотаріусом) для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та під час розгляду заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. Відповідно до пункту 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 (зі змінами), перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень. Відповідно до вимог частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Через наявність арешту позивач обмежений у праві здійсненні свого права на розпорядження власністю. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. За правилами, встановленими частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність обтяження майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, правильним є висновок про необхідність задоволення позовних вимог та скасувати заборону з майна, що належить [PERSON] . Скасовуючи обтяження, накладене Вишгородською районною державною нотаріальною конторою суд у такий спосіб звільняє вказане майно з-під арешту. При цьому суд скасовує лише той тип обтяження, який був застосований державним нотаріусом і який був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Outcome: approved