Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 1,87 га, кадастровий номер 7122084300:01:001:9142, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Черкаської області. Позивач є спадкоємцем після смерті батька за законом, спадщину у встановлений законом порядку прийняла, але оскільки правові документи на підтвердження права власності за померлим на спадкове майно втрачено, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,8679 га, що розташована на території Бобрицької сільської ради Черкаського району, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю (а.с.78). Представник відповідача - адвокат Хорошун О.В. у підготовче засідання не з`явилася, до суду подано заяву про визнання позовних вимог, не заперечувала щодо задоволення позову, розглядати справу просила за її відсутності (а.с.74). Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.10.2020, [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.2001, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2015 вбачається, що після укладення шлюбу позивачу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0007607222021 від 15.09.2021 вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 1,8679 га, кадастровий номер 7122084300:01:001:1942, яка розташована на території Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області, та цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано за [PERSON] . Нормативна грошова вартість даної земельної ділянки становить 43554,71 грн. (а.с.15-17). Відповідно до постанови державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 22.10.2021 вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,8679 га, кадастровий номер 7122084300:01:001:1942, яка розташована на території Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Причиною відмови є ненадання спадкоємцем нотаріусу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.12). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 23-07-11-72 від 20.12.2001 вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,87 га, яка розташована на території Литвинецької сільської ради, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). Відповідно до оголошення розміщеного в газеті Дніпрова зірка №8 від 25.02.2021, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку (пай), серія ЧР, №23071172 виданий на ім`я [PERSON] вважати недійсним (а.с.19,20). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 394-2020 заведеної державним нотаріусом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається що після смерті останнього спадщину за законом прийняла його дочка [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька відмовились (а.с.31-71). Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, зокрема, втрачено документ, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті був власником спірної земельної ділянки, розташованого на території Литвинецької (на даний час Бобрицької) сільської ради Черкаської області, а позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину, на яку відсутні правовстановлюючі документи, тому наявні підстави для визнання за нею права власності на дану земельну ділянку. Зважаючи не викладені обставини та оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved