Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.09.2009 року по 23.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Проживаючи однією сім`єю сторони мали спільний бюджет та вели спільне господарство і на спільні кошти придбали легковий автомобіль ВАЗ 211440, VIN [NUMBER] , держ. номер [NUMBER] , вартість якого на дату звернення до суду з позовом становить 85000,00 грн. На даний час позивач та відповідачка проживають окремо. Згоди про поділ спільного майна між сторонами не досягнуто, автомобіль перебуває в користуванні [PERSON] . Для повної реалізації права власності [PERSON] на спільне сумісне майно подружжя позивач вважає за необхідне розподілити спільне сумісне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль ВАЗ 211440, VIN [NUMBER] , держ. номер [NUMBER] , вартістю 85000,00 грн. Оскільки право власності на даний легковий автомобіль зареєстровано на відповідачку, [PERSON] , то право власності на вказане майно позивач вважає за необхідне залишити за нею, а на користь позивача стягнути з відповідачки грошову компенсацію за 1/2 частину вартості легкового автомобіля у розмірі 42500,00 гривень. В зв`язку з чим, просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину вартості спільного сумісного майна подружжя, а саме: легкового автомобіля ВАЗ 211440, VIN [NUMBER] , держ. номер [NUMBER] , у розмірі 42500,00 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 23.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №08. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 23.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано відділом ДРАЦС по Васильківському, Межівському, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №18 (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником легкового автомобіля ВАЗ 211440, держ. номер [NUMBER] (а.с.4) Так, відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляди справи. Відповідно до ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідачки грошової компенсації, а саме 1/2 частини вартості легкового автомобіля у розмірі 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень, так як дійсна вартість спірного майна становить 85000,00 грн., що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved