Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованість по щорічним членським внескам за період 2018-2020 роки у розмірі 1200,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у 2000 році відповідач прийнятий в члени організації, у зв`язку з придбанням гаражу № [NUMBER] . Відповідно до статуту член організації має своєчасно вносити кожен рік платежі в касу організації. Розмір внесків становить 400 грн. щорічно. Відповідач свої обов`язки не виконує та з 2018 року не сплачує щорічні членські внески. В судовому засіданні представники позивачи позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що не є членом громадської організації, оскільки не сплачував внески, тому позов не визнає, подав письмові пояснення. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 9 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16 грудня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 16 грудня 2021 року відкладено до 25 січня 2022 року узв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 25 січня 2022 року відкладено розгляд спарви до 15 лютого 2022 року у зв`язку з недопуском представників позивача до участі у справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що протоколом №3 засідання правління автогаражного товариства «КОСМОС» прийнято в члени АГТ «Космос» [PERSON] (а.с.17). Згідно Статуту ГО «Автогаражне товариство «Космос», член організації зобов`язаний своєчасно вносити кожен рік платежі в касу організації, встановлені загальними зборами представників (п.4.2). Згідно п. 5.6 Статуту Загальні збору представників є вищим органом управління організації і визначають зокрема час і розміри плати вступних і членських внесків і внесків на утримання, експлуатацію прилеглої території, під`їздів, охорону гаражів і т.д. Протоколами №2-18, 2-19 загальних Зборів представників членів ГО «Автогаражне товариство «Космос» оголошено догану [PERSON] за несплату річних внесків в 2018, 2019 роках (а.с.19-20). Протоколом №1-20 загальних Зборів представників членів ГО «Автогаражне товариство «Космос», затверджено внески за минулі роки (2018,2019,2020 роки) в розмірі внеска на 2021 рік, тобто 400,00 грн. щорічно (а.с.18). Згідно довідки, [PERSON] має заборгованість в автогаражному товаристві «Космос» по щорічним членським внескам в розмірі 1200,00 грн. за 2018-2020 роки (а.с.15). Твердження відповідача про те, що він вважав, що виключений з членів організації за несплату внесків не заслуговує на увагу з огляду на наступне. Дійсно п. 4.5 Статуту визначено, що член організації може бути виключений у випадку невиконання цього Статуту організації чи рішення загальних зборів представників та якщо більше року не сплачує внески за рік, встановлені загальними зборами представників, без поважних причин. З вищевикладеного вбачається, що виключення з членів організації в разі несплати внесків є правом організації, а не обов`язком. Сам відповідач з заявою про виключення його з членів організації не звертався, що не заперечував в судовому засіданні. Таким чином, відповідач на даний час являється членом автогаражного товариства та зобов`язаний сплачувати передбачені Статутом щорічні внески. Доказів зворотнього відповідачем не надано. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або цього кодексу. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач належним чином не виконував покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно ст. 256, 257 ЦПК України, позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 264 ЦПК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач звернувся до суду 12 жовтня 2021 року. З вищевказаного вбачається, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги за 2018 рік, тому в цій частині вимог належить відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентовано статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду від 26 січня 2022 року у справі 523/11117/16-ц. У пункті 13 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема учасники бойових дій. Таким чином, суд приходить до висновку про компенсацію за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України сплаченого громадською організацією «Автогаражне товариство «КОСМОС» судового збору у сумі 2270 грн. 00 коп. Крім цього, позивач ставив питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження отримання правової допомоги, зокрема відсутній договір про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом чи адвокатським об`єднанням, не наданий детальний опис робіт. Тому в задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Outcome: partial