Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2021 року звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання та просив суд визнати незаконним його звільнення з посади тренера-викладача з плавання Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання; поновити позивача на вказаній посаді; визнати незаконним наказ про звільнення № 6 від 11.01.2021; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.01.2021 та до дня винесення рішення по справі. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28.02.2015 він був прийнятий на посаду тренера-викладача з плавання до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання. 11 січня 2021 року позивач був звільнений із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (наказ від 09.10.2020 № 31-1, наказ від 16.11.2020 № 40-1, наказ від 05.01.2021 № 4), за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Проте, відповідач не повідомляв позивача про накладення на нього дисциплінарного стягнення, не просив надати пояснення щодо суті вчинених порушень, не ознайомлював позивача з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення. Позивач про звільнення дізнався лише з листа, що отримав 15 березня 2021 року від Головного управління Держпраці у Київській області від 11.03.2021. [PERSON] вважає, що дане звільнення за вказаною підставою є незаконним, адже звільнення за систематичне порушення посадових/робочих обов`язків можливе лише щодо працівників, які вже притягались до відповідальності, однак такі заходи відповідальності не мали належного впливу на працівника та порушення повторилось. Позивач звертає увагу, що ним з моменту влаштування на посаду до відповідача добросовісно виконувалися всі посадові обов`язки, проте з незрозумілих причин було звільнено. На підставі вищевказаного позивач [PERSON] просив додатково стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.01.2021 та до дня поновлення його на роботі, виходячи з середньоденного розміру його заробітної плати 400,00 грн. 26 квітня 2021 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва за позовом [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження. 02 червня 2021 року відповідач через свого представника надав суду відзив на позов, у якому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивачу неодноразово повідомлялось про складення актів відсутності на робочому місці, а також висловлювалось прохання надати пояснення, однак жодних дій ним здійснено не було, відтак в результаті такої поведінки складались акти відмови від ознайомлення з актами, як відсутності на робочому місці так і наказами про притягнення до відповідальності. Наказ № 6 від 11.01.2021 про звільнення [PERSON] було доведено позивачу 11.01.2021 у присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак позивач відмовився підписувати вказаний наказ, у зв`язку з чим 11.01.2021 складено акт № 19 за підписами вказаних осіб, яким зафіксовано факт ознайомлення та відмови від підписання позивачем наказу про звільнення № 6 від 11.01.2021. Окрім того, позивач для розрахунку середнього заробітку бере вересень та жовтень 2020 року, хоча був звільнений 11.01.2021, відтак, на думку відповідача, середній заробіток необхідно обчислювати, виходячи із заробітку за 2 місяці, які передують місяцю звільнення працівника з роботи, тобто листопада та грудень. Також представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, оскільки про спірний наказ позивач дізнався ще 11.01.2021, що підтверджується актом про відмову від підпису, проте до суду звернувся тільки у квітні 2021 року, тобто з пропуском місячного строку позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з підстав, що наведені у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 лютого 2015 року позивач був прийнятий на посаду тренера-викладача з плавання до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання (відповідач), що підтверджується наказом № 19. 11 січня 2021 року позивач був звільнений із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (наказ від 09.10.2020 № 31-1, наказ від 16.11.2020 № 40-1, наказ від 05.01.2021 № 4), за п. 3 ст. 40 КЗпП України, про що складено відповідний наказ № 6 від 11.01.2021. Актом Головного управління держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці від 05.03.2021 № КВ390/39/АВ вказано, що за результатами перевірки встановлено наступне. Згідно акту № 10 від 02.10.2020, в якому зафіксовано відсутність на робочому місці (оздоровчий табір «Лідер») 02 жовтня 2020 року тренера-викладача [PERSON] протягом дня з 07 год 30 хв до 09 год 00 хв, у присутності директора басейна оздоровчого табору «Лідер» [PERSON] за підписом заступника голови КМ ФТС «Україна» Черкас Н., інструктора-методиста ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ [PERSON] , старшого тренера [PERSON] . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним актом [PERSON] відсутній та не надано документів щодо надання пояснень працівника. На підставі акту №10 від 02.10.2020 видано наказ ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ від 09.10.2020 № 31-1 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому зазначено оголосити догану тренеру-викладачу [PERSON] . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом [PERSON] відсутній. Разом з тим, 02.10.2020 відповідно до табелю обліку робочого часу ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ працівнику [PERSON] проставлено шість робочих годин, та за жовтень 2020 року ним відпрацьовано 26 робочих днів. Згідно акту № 13 від 09.11.2020, в якому зафіксовано відсутність на робочому місці (спортивний зал «Спеціалізованої школи № 118 Всесвіт») 09 листопада 2020 року тренера-викладача протягом дня з 07 год 30 хв до 09 год 00 хв., за підписом заступника голови КМ ФТС «Україна» Черкас Н., інструктора-методиста ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ [PERSON] , старшого тренера [PERSON] . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним актом працівника [PERSON] відсутній. На підставі акту № 13 від 09.11.2020 видано наказ ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ від 16.11.2020 № 40-1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника та оголосити догану тренеру-викладачу [PERSON] . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом працівника [PERSON] відсутній. Разом з тим, 09.11.2020 відповідно до табелю обліку робочого часу ДЮСШ М.КИЄВА З ПЛАВАННЯ працівнику [PERSON] проставлено чотири робочі години, за листопад 2020 року та за місяць ним відпрацьовано 22 дні. Згідно акту № 18 від 29.12.2020, в якому зафіксовано відсутність на робочому місці (оздоровчий табір «Лідер») 29 грудня 2020 року тренера-викладача [PERSON] протягом дня з 08 год 00 хв до 09 год 30 хв, у присутності директора басейна оздоровчого табору «Лідер» [PERSON] за підписом заступника голови КМ ФТС «Україна» Черкас Н., заступника директора ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ [PERSON] , інструктора- методиста [PERSON] . Підпис про ознайомлення вищезазначеного акту працівника [PERSON] відсутній та не надано документів щодо надання пояснень працівника. На підставі акту № 18 від 29.12.2020 видано наказ ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ від 05.01.2021 № 4 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому зазначено оголосити догану тренеру-викладачу [PERSON] . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом працівника [PERSON] відсутній. Разом з тим, 29.11.2020 відповідно до табелю обліку робочого часу ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ працівника [PERSON] проставлено три робочі години, та за грудень 2020 року ним відпрацьовано 16 днів. Директор ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ [PERSON] повідомила в своїх поясненнях, що [PERSON] відмовився підписувати наказ № 6 про звільнення від 11.01.2021. Документального підтвердження про відмову від підпису [PERSON] з наказом про звільнення ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ не надано. З Акту Головного управління держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці від 05.03.2021 № КВ390/39/АВ вказано, що у день звільнення працівника [PERSON] не ознайомлено з наказом про звільнення, також відсутнє підтвердження про надсилання за місцем проживання або місцем реєстрації листа та копії наказу про звільнення [PERSON] . Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення позивача з наказом про його звільнення, суд не вбачає можливим відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строків позовної давності. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № КВ390/39/АВ/П/ПР від 05.03.2021, що складений Головним управлінням держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці, директор ДЮСШ М. КИЄВА З ПЛАВАННЯ [PERSON] вчинила правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме до застосування дисциплінарного стягнення від працівника [PERSON] трудової дисципліни письмові пояснення ДЮСШ м. Києва з плавання не зажадано, стягнення оголошене в наказах від 09.10.2020 № 31-1, від 16.11.2020 № 40-1, наказ від 05.01.2021 № 4 ДЮСШ м. Києва з плавання працівникові [PERSON] не повідомляється під розписку. Постановою Головного управління держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці від 09.04.2021 № КВ390/39/АВ/ІЛ/ФС-44 на підставі акту від 05.03.2021 № КВ390/39/АВ на відповідача накладено штраф у розмірі 12 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані вище Акт Головного управління держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці від 05.03.2021 та постанова № КВ390/39/АВ від 09.04.2021 № КВ390/39/АВ/ІЛ/ФС-44 мають законну силу, не є скасованими, а відтак суд вважає встановленими і достовірними факти, що вказані у згаданих нормативних актах, та такими, що не спростовані відповідачем. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є старшим адміністратором басейну в м. Києві «Оздоровчий табір «Лідер», повідомив суду, що він здає в оренду ДЮСШ м. Києва з плавання басейн. Зауважень до позивача не має. Акт від 02.10.2020 він підписав, оскільки позивач був безпосередньо відсутній на території басейну. Проте зауважив, що позивачем також проводяться сухі тренування за межами басейну. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є батьком дитини, яка займається у відповідача, та тренером якої є позивач вже 3 роки. Додав, що позивач проводив всі заняття, на яких був син [PERSON] . Зауважень до позивача з приводу неналежної його роботи він не має. Директор ДЮСШ м. Києва з плавання [PERSON] у судовому засіданні в якості свідка повідомила суду, що вона займає вказану посаду з 29.11.2019. Під час запланованих перевірок занять позивача, було встановлено його відсутність на робочому місці, про що складено відповідні акти, а у подальшому через систематичність порушень звільнено з посади. Від підпису всіх актів, наказу про звільнення, ознайомлення з посадовою інструкцією та від надання своїх пояснень позивач усно відмовився. Заступник директора ДЮСШ м. Києва з плавання [PERSON] та старший тренер [PERSON] у судовому засіданні в якості свідків надали суду аналогічні пояснення, що і Директор ДЮСШ м. Києва з плавання [PERSON] . Як вбачається зі змісту оспорюваного наказу № 6 від 11.01.2021, причиною звільнення позивача слугувало систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, у зв`язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу, а саме виносилися накази про відсутність позивача на робочому місці від 09.10.2020 № 31-1, від 16.11.2020 № 40-1, від 05.01.2021 № 4, за що оголошувалися догани. Проте, ч. 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Натомість, як вбачається з оспорюваного наказу, відповідачем двічі притягнуто позивача до відповідальності за одні і ті ж самі порушення, оскільки після догани за відсутність на робочому місці до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення за ті самі відсутності на робочому місці, що суперечить вказаним вище нормам трудового законодавства. Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також суд звертає увагу, що позивача звільнено за систематичну відсутність на робочому місці за п. 3 ст. 40 КЗпП України, у той час як звільнення через відсутність на робочому місці регулюється п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Також з посадової інструкції працівників ДЮСШ м. Києва з плавання встановлено, що позивача взагалі не ознайомлено з його посадовими обов`язками, розкладом занять та відповідно робочим місцем, на якому він повинен перебувати у визначений час, що унеможливлює встановити факт відсутності останнього на робочому місці. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, враховуючи відсутність доведеності відповідачем підстав для звільнення позивача, як тренера-викладача з плавання до Дитячо-юнацької спортивної школи міста Києва з плавання, суд вважає необхідним поновити позивача на вказаній посаді. Стаття 16 ЦК України регламентує захист цивільних прав та інтересів судом. У частині визнання незаконним наказу про звільнення № 6 від 11.01.2021 суд вважає правильним відмовити, оскільки вказаний спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України. Статтею 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середньоденна та середньогодинна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. У судовому засіданні встановлено, що два повні останні місяці роботи позивача - це вересень і жовтень 2020 року. З банківської виписки по зарплатному рахунку позивача вбачається, що його середньоденна заробітна плата за вказані місяці складає 400,00 грн без вирахування обов`язкових платежів до державного бюджету. Таким чином відповідно до ст. 235 КЗпП України до стягнення з відповідача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 400,00 грн х 337 робочих днів (за період з 12.01.2021 по 22.02.2022) у розмірі 134 800,00 грн без вирахування обов`язкових платежів до державного бюджету. Зазначений середньоденний розмір заробітної плати позивача та відповідна загальна сума заборгованості за вимушений прогул не спростована відповідачем належними та допустимими доказами. Свого розрахунку заборгованості також останнім не надано. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за розгляд 2 позовних вимог у розмірі 1 816,00 грн. На підставі викладеного, 61 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 40, 147, 149, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: partial