Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

19.10.2021 року позивачі звернулись із вищезазначеним позовом, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-01381, укладений 12.03.1999 року на Регіональної універсальної біржі Олександр Н». Предметом договору є квартира [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачі послались на те, що не мають можливості реалізувати право на спірне майно, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-01381, укладеного 12.03.1999 року на Регіональної універсальної біржі Олександр Н» позивачі купили, а відповідач продала квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з договору спірна квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про паво власності на житло, зареєстрованого Одеським МБТ1 № 3098,. стр. 176 кн. 25 к выд 30.12.1996 року. Спірний договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на Регіональній універсальній біржі Олександр Н», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис № Н/98-01381. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 17.05.1999 року договір зареєстрований в ОМБТІтаРОН (під № 10 доп. - стр. 144 - р№3 398) . Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, позивачі виконали умови угоди, передали відповідачу гроші у якості плати за майно, вселились у спірну квартиру. Відповідач отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселилась з неї. На час вирішення спору в спірному майні проживають позивачі, місце їх проживання там зареєстровано. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved