Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

15 вересня 2021 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м.. Співвласниками на інші частини зазначеної квартири є [PERSON] та її донька [PERSON] .. За життя спадкодавця їй було відомо про складання заповіту у 2015 році. Відповідно до умов заповіту спадкоємицями всього майна були вони в рівних частках. Під час звернення до нотаріуса з метою вступити у спадщину вона дізналась про скасування вищезазначеного заповіту шляхом анулювання спадкодавцем у 2016 році. Вважає, оскільки заповіт анульовано вона має право на спадкування за законом оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Нотаріусом, в свою чергу, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю судового рішення, що підтверджує факт проживання зі спадкодавцем. Просила суд, встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] з 1982 року по час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , право власності на 1/3 частину квартири за адресою [ADDRESS] , загальна площа 66,6 кв.м., житлова площа 46,9 кв.м. 04.10.2021 року ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження на 03.11.2021 року на 11.00 год. (а.с.68-69). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач визнавала позовні вимоги в повному обсязі та підтвердила викладені у позові фактичні обставини справи. Представник третьої особи - Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2020 року (а.с.12). Після смерті відкрилась спадщина на все належне їй мано, а саме 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,6 кв.м. житловою площею 46,9 кв.м., що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1998 року (а.с.37) Відповідно до рішення виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 22.01.1987 року №38 [PERSON] призначена опікуном на той час неповнолітньої [PERSON] (а.с.28-29). Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 22.07.2001 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом (а.с.135). В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона постійно проживала з спадкодавцем на момент її смерті. Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 01.12.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю та були зареєстровані по момент смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача та відповідача, знала їх бабусю [PERSON] , що була зареєстрована за адресою приблизно з 1973 року, власних дітей в неї не було, взяла до себе проживати та піклуватись позивача приблизно коли їй було біля 1 року. Вони постійно разом проживали за цією адресою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що також є сусідкою позивача та відповідача, їй відомо що [PERSON] взяла під опікунство позивача коли останній виповнився 1 рік. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем постійного проживання є адреса, за якою людина проживає більше шести місяців на рік. Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за №5-РП/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку сім`ї, як ведення спільного господарства. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до спадкової справи після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини окрім позивача ніхто не звертався, інших спадкоємців не має (а.с.92-135). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи матеріали справи та докази у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що підтвердили в судовому засіданні свідки, а саме, факт проживання позивача за однією адресою на момент смерті спадкодавця, суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцями на момент її смерті, а так і визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved