Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 134 522,96 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 06.06.2018 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №161839а8к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ). 23.10.2018 року о 22:20 в м. Київ, по вул. Жилянська, 126, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Passat (н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у ПрАТ «АХА Страхування» згідно Договору страхування №161839а8к3 від 06.06.2018 року. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2018, ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] ПДР України (ст.124 КУпАП) Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, ПрАТ «АХА Страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 233522,96 грн. Позивач вказує, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця була застрахована в ПрАТ «УТСК» згідно полісу №АМ003897886 (ліміт відповідальності 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн) Також позивач зазначає, що ПрАТ «УТСК» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, однак рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 року, по справі №910/13368/19, позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з ПрАТ «УТСК» страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 року вказане рішення залишено без змін. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю у розмірі між розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодування в сумі 134522,96 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.ст.128, 130 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2018 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №161839а8к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ). 23.10.2018 року о 22:20 в м. Київ, по вул.Жилянська, 126, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Volkswagen Passat (н.з. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у ПрАТ «АХА Страхування», згідно Договору страхування №161839а8к3 від 06.06.2018 року. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2018, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2425276 від 12.11.2018 року, страхового акту №АХА2429728 від 27.11.2018 року, страхового акту №АХА2441307 від 22.01.2019 року та умов договору страхування №161839а8к3 від 06.06.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 233522,96 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжних доручень №513709 від 13.11.2018 року, №517182 від 28.11.2018 року, №530106 від 23.01.2019 року. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В силу положень ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Toyota Land Cruiser 200 (д.р.н. [NUMBER] ). Судом також встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «УТСК» згідно полісу №АМ003897886 (ліміт відповідальності 100 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн) З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «УТСК» було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, однак рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 року, по справі №910/13368/19, позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з ПрАТ «УТСК» страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 року вказане рішення залишено без змін. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню різниця у розмірі 134522,96 грн між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням та страховим відшкодуванням у розмірі 99 000,00 грн, яке було стягнуте на користь позивача з ПрАТ «УТСК». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved