Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мацей\~О.\~В. звернулася в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Інстафінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С. С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. вчинено виконавчий напис №38718 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ID9928547 від 31 жовтня 2020 року на користь ТзОВ «Інстафінанс». На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса ТзОВ «Інстафінанс» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. із заявою про примусове виконання виконавчого документу. 13 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. відкрито виконавче провадження № 67859663 з примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус порушив вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», адже сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу від ТзОВ «Інстафінанс» про усунення порушень [PERSON] не отримувала. Крім того, виконавчий напис нотаріуса не містить інформації про строк, за який здійснюється стягнення. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, на переконання позивача, нотаріус вчинив спірний виконавчий напис за відсутності відомостей про направлення стягувачем боржнику письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитною угодою. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Таким чином, наразі редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №38718 від 05 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ID9928547 від 31 жовтня 2020 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В. О. витребувано належним чином завірені копії документів, на підставі яких 05 листопада 2021 року вчинено виконавчий напис №38718 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості перед ТзОВ «Інстафінанс». Станом на день ухвалення рішення в цій справі від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Представник позивача [PERSON] адвокат Мацей О. В. подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТзОВ «Інстафінанс» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. в судове засідання не з`явився, заявою від 02 лютого 2022 року просить розгляд справи здійснювати без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С. С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справию Відповідно до\~\~п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що предметом \~спору,\~що виник\~між сторонами,\~ \~є виконавчий\~напис,\~вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. реєстраційний номер №38718 від 05 листопада 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 16\~648,00 гривень. Судом встановлено, що 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. на підставі заяви ТзОВ «Інстафінанс» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №38718 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 16 648,00 гривень (а. с. 70). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою\~С.\~С. від 13 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67859663 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса (а. с. 16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги\~С.\~С. від 14 грудня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] шляхом здійснення відрахування з її доходів на користь стягувача ТзОВ «Інстафінанс» у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 19\~527,8 гривень з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження (а.с. 24). Суд встановив, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, відповідно до якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Крім того, суд враховує ту обставину, що виконавчий напис може бути вчинено за відсутності спору між сторонами щодо заборгованості, в іншому випадку спір підлягає вирішенню судом. На виконання ухвали суду про витребування доказів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. надав суду документи, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис. З вказаних документів вбачається, що в розпорядженні нотаріуса не було нотаріально посвідченого кредитного договору, що розцінюється судом як відсутність прозорості вимог кредитора до боржника, яка б надавала можливість визначити зміст, умови виконання та дійсний розмір спірних зобов`язань. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача, який визначений у спірному виконавчому написі нотаріуса не відповідає критерію безспірності, адже серед документів, які були представлені нотаріусу стягувачем не було доказу отримання боржником вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Тобто, виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Такий висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом в постанов від 17 березня 2021 року в справі №361/1488/19. Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до ТзОВ «Інстафінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з цим позовом. Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: approved