Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

На адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали вказаної цивільної справи з Покровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю. Заявником заявлено вимогу встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Донецьку. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. 30.03.1978 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Разом з чоловіком були зареєстровані та мешкали в [ADDRESS] . Дана квартира належала подружжю, на підставі спільної часткової власності по 1/3 частці. У 2017 році заявник разом з чоловіком стали на облік як внутрішньо переміщені особи. [PERSON] разом з чоловіком вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Заявник отримувала пенсію у розмірі 3600 гривень на місяць. Чоловік [PERSON] отримував пенсію у розмірі 17650 гривень на місяць. Тому пенсія чоловіка для заявника була постійним і основним джерелом для її існування. [INFO] [PERSON] помер в м. Донецьку. Після його смерті, [PERSON] звернулась до Покровського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з питанням переходу на пенсію чоловіка. У зв`язку з втратою годувальника. Однак, було відмовлено та роз`яснено звернення до суду з питання встановлення факту знаходження на утриманні померлого чоловіка. У зв`язку з вказаними обставинами, [PERSON] звернулася до суду. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, зазначено, що оспорювані права підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Представник заявника - адвокат Гур`євої Л. М. (уповноважена ордером) в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересованою особою Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області суду адресовано пояснення на заяву [PERSON] наступного змісту. Покровське ОУПФУ посилаючись на Умови та порядок призначення пенсії з втрати годувальника, визначені ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VIII, Розпорядження КМУ № 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 05.04.2014 № 1207-VII, зазначає, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, розмір пенсії складав 5320 гривень. З вересня 2016 року нарахування і виплата пенсії йому були призупинені до підтвердження дійсності статусу внутрішньо-переміщеної особи. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звертає увагу суду, що надані заявницею до заяви про встановлення юридичного факту документи, а саме: акт від 24.03.2021 № 132 про фактичне проживання з померлим на день смерті та довідка від 25.03.2021 № 1180, які видано ЖЄД № 1 Керівної компанії Куйбишевського району м. Донецька, видано на тимчасово окупованій території непідконтрольній українській владі, та вважають їх не належними доказами (а.с. 38-39). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка д. Біла Дуброва Костюковського району Могильовської області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 4-5). З 02.03.2017 року заявник [PERSON] стала на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 0000130489, виданою управлінням соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації (а.с. 7). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 03.10.2012 року, [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 17). Заявник [PERSON] з 30.03.1978 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Балабанівка Ілліницького району Вінницької області, громадянин України, зареєстроване місцем проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 8-9). З 10.04.2017 року [PERSON] став на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 0000172461 (а.с. 16). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] /рс-8 від 16.05.1999 року, [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено копією свідоцтва про смерть а.с. 18). Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.08.2008 року, виданого начальником відділу приватизації Донецької міської ради Донецької області, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/3 частки, та членам його сім`ї: [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки (а.с. 11). Відповідно до довідки № 1180 від 25.03.2021 року, виданої (далі мовою оригіналу) Жилищно-эксплуатационным участком № 1 «Управляющей компанией Куйбышевського района города Донецка», [PERSON] , [INFO] , действительно проживала по адресу: [ADDRESS] совместно со своим мужем [PERSON] , 1957 г.р., с 07.1992 г. И на момент его смерти 16.12.2020 г. И вела с ним совместное хозяйство. На даной площади зарегистрирован сын [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно Акту (далі мовою оригіналу) № 132 от 24.03.2021 года о фактическом проживании с умершим лицом на день его смерти, выданым Жилищно-эксплуатационным участком [ADDRESS] , подписавшиеся [PERSON] , [PERSON] подтверджают, что с умершим [PERSON] с марта месяца 1978 г. И на день его смерти [INFO] по адресу: [ADDRESS] , фактически проживали и вели совместное хозяйство: [PERSON] , [INFO] - супруга (а.с. 13-15). Відповідно до листа Пенсійного фонду України Донецької області від 07.05.2021 року, за результатами розгляду письмового звернення [PERSON] , відсутні підстави для надання інформації про розмір пенсії [PERSON] (а.с. 19). Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.10.2021 року, на виконання ухвали суду про витребування, надано довідку № 7192551251160115 про розмір пенсії [PERSON] : за вересень 2021 року 3602,33 грн. Також повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходився на обліку по день смерті - [INFO] , і отримував пенсію за віком в розмірі 17690,00 грн. (а.с. 49, 50). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] працювала з його матір`ю, померлий [PERSON] працював на шахті, отримував пенсію, повністю забезпечував та утримував свою родину платив за їх відпочинок. Свідок [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] та її чоловік [PERSON] є знайомими батьків її чоловіка [PERSON] . Вони проживали разом у м. Донецьку. Після початку військових дій, вони переїхали до м. Покровська. [PERSON] отримував пенсію і повністю забезпечував та утримував свою родину. Зі змісту розглядуваної заяви [PERSON] вбачається, що єдиним суттєвим джерелом існування сім`ї становила пенсія [PERSON] , оскільки заявник отримувала пенсію яка в декілька разів меншою за пенсію чоловіка. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд зазначає,\~що місцем\~проживання фізичної\~особи згідно\~з ч.\~1\~ст.\~29\~ЦК України,\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Враховуючи зазначене, судом встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] , сім`я мала єдиний бюджет, подружжя піклувались один про одного. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено. Таким чином, судом, з дотриманням положення статті 89 ЦПК України, оцінено докази по справі та прийнято висновок про доведеність спільного проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з чоловіком [PERSON] до дня смерті останнього. Встановлення факту такого постійно проживання має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення пенсії, в зв`язку з втратою годувальника, отримання доходу для належного існування. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у\~частині другій\~статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Частиною 2 цієї статті визначено хто відноситься до непрацездатних членів сім`ї, у тому числі і чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Частина 3 статті визначає, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії [PERSON] був значно більшим ніж отримувані заявником пенсійні виплати. [PERSON] мали з чоловіком спільний бюджет, та чоловіком повністю забезпечував усі потреби родини. Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам дано роз`яснення, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. За переконанням суду факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка підтверджено. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником [PERSON] на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення фактів проживання однією сім`єю, факту перебування на утриманні, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру між [PERSON] та Головним управлінням\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області (учасниками справи) щодо гарантування пенсійного забезпечення. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved