Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») Гусєв П.В. 22.11.2021 звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача в користь позивача завдані збитки у розмірі 10\~294,96 грн., а також 2\~270 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.07.2018 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/02-40К-0125367. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Ford», р.н. [NUMBER] . 14.07.2019 о 18.10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewoo», р.н. [NUMBER] , в м.Львові на пр.Червоної Калини, 81, допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford», р.н. [NUMBER] , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30.07.2019, відповідача [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, звернувся Страхувальник та надав усі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страховий акт. У подальшому позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 30\~000 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було виплачено позивачу 19\~705,04 грн. Із покликанням на ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 10\~294,96 грн., яка підлягає стягнення із відповідача в користь позивача. Ухвалою від 22.12.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві представник позивача Гусєв П.В. просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.07.2018 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №06/02-40К-0125367. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Ford», р.н. [NUMBER] . Страхова сума згідно вказаного Договору 200\~000 грн. (а.с. 16-18). 14.07.2019 о 18.10 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewoo», р.н. [NUMBER] , у м.Львові на пр.Червоної Калини, 81, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованими транспортними засобами марки «Fiat», р.н. [NUMBER] , та марки «Ford», р.н. [NUMBER] , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив п.2.3 б, п.13.1 ПДР. Постановою Сихівського районного суду м.Львова 30.07.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~(а. с. 15). Із позовної заяви вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Daewoo»,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~була застрахована\~у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Разом з тим, позивачем не долучено до матеріалів справи поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на який покликається, обґрунтовуючи позовні вимоги. Спеціалістом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Тітко В.І. 17.07.2019 складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) «Ford»,\~р.н.\~ [NUMBER] , 2011 року випуску, в якому зафіксовано пошкодження вказаного автомобіля (а.с. 19). Позивачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 17.09.2019 здійснено розрахунок суми страхового відшкодування по страховій справі № 190000238767 на підставі калькуляції №19-238767 від 10.09.2019 та заяви-погодження [PERSON] від 10.09.2019, та визначено страхове відшкодування в сумі 30 000,00 грн (а.с. 30). Відповідно до вказаного розрахунку суми страхового відшкодування, ПрАТ «УСК\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп», страхове відшкодування здійснюється з врахуванням зносу деталей, що замінюються. 10.09.2019 власник пошкодженого автомобіля марки «Ford», р.н. [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою-погодженням страхового відшкодування в сумі 30 000 грн. та просила виплатити таке на її власний рахунок (а.с.31). ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 17.09.2019 складено страховий акт № 190000238767, згідно з яким прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 30\~000 грн. на рахунок [PERSON] (а.с.29). Згідно із платіжним дорученням №ЗР079572 від 19.09.2019, страхове відшкодування в розмірі 30\~000 грн. перераховано на рахунок [PERSON] (а.с.32). Виплативши суму страхового відшкодування, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 23.09.2019 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 190000238767 в розмірі 30\~000 грн. (а.с.33). Як вбачається із листа фахівця ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Перехрест Л.В. від 04.10.2019, адресованого позивачу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомляє про те, що відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Fiat Doblo», р.н. [NUMBER] , буде виплачено в розмірі 19\~705,04 грн. (а.с.35). Разом з тим, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували вартість виплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхового відшкодування в порядку регресу за пошкодження автомобіля марки «Ford», р.н. [NUMBER] , саме у розмірі 19\~705,04 грн. Згідно\~із ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч. 1\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч. 1\~ст. 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно\~із ст. 6 Закону\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.\~9,\~22-31,\~35,\~36 вказаного Закону\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 29 Закону\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із ст. 36.2.\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених в\~ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодження майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно\~із ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до висновків, викладених у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також Велика Палата Верховного Суду у п. 73 вказаної постанови вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Daewoo»,\~р.н.\~ [NUMBER] ,\~була застрахована\~у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Хоча у матеріалах справи відсутній відповідний поліс, однак відповідно до п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (станом на момент ДТП), розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, відтак в даному випадку не перевищено ліміт відповідальності страховика. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зазначає, що страхове відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» виплачено позивачу не у повному обсязі, разом з тим, виплачену суму позивачем не було оспорено, а пред`явлено позовну заяву до відповідача. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», при цьому, позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався, відтак суд приходить до висновку, що заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed