Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

У січні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову зазначено, що 22 квітня 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір. [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www:privatbank.ua, складає між ним та банком кредитний договір. Взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 грудня 2021 року утворилася заборгованість в сумі 19572 грн 38 коп., яка складається з боргу за тілом кредиту у розмірі 15714 грн 24 коп., прострочених відсотків у розмірі 3858 грн 14 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 19572 грн 38 коп. заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати у розмірі 2 481 грн 00 коп. Відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою судді від 17 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 квітня 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Особистим підписом [PERSON] підтвердив, що анкета- заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. З поданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по особовому рахунку боржника, яка відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом та підтверджує здійснення сторонами операції за кредитом, вбачається що [PERSON] користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти, здійснював погашення заборгованості. Вказане підтверджує виникнення договірних правовідносин між сторонами з приводу отримання [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» кредиту. У зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, що доданий до позовної заяви, станом на 14 грудня 2021 року становить 19 572 грн 38 коп., з яких: 15 714 грн 24 коп.- заборгованість за тілом кредиту, 3858 грн 14 коп.- заборгованість за простроченими відсотками. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 19 572 грн. 38 коп. та судові витрати у розмірі 2 481 грн 00 коп. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками . Із долученої до матеріалів справи заяви позичальника вбачається, що процентна ставка не зазначена, а також у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді прострочених відсотків . Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Витяг з Умов, які долучені до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. При цьому суд зазначає, що згідно анкети-заяви, з примірником Умов та правил надання банківських послуг, відповідач повинен був ознайомитися та отримати його шляхом самостійного роздрукування із офіційного сайту банку в мережі інтернет. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивачем по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за простроченими відсотками, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» лише заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 714 грн. 24 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено на 80,29 % (15714,24 х 100:19 672 грн 38 коп). Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 481 грн 00 коп. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 991 грн 99 коп. (2 481 грн 00 коп. х 8,29/ 100) судового збору.

Outcome: partial