Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у грудні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що у листопаді 2021 року [PERSON] за допомогою автоматизованої системи виконавчих проваджень дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження № 63757435. За адвокатським запитом приватним виконавцем Закорком Вадимом Вікторовичембуло надано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2020 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16214,00 грн; копію виконавчого напису від 07.11.2020 № 2115, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, про стягнення із позивачки, як боржниці, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16214,00 грн. Ознайомившись в автоматизованій системі виконавчих проваджень було встановлено, що 22.09.2021приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а саме на пенсію, яку останній нараховується Управлінням ПФУ у Тростянецькому районі Сумської області. За виконавчим провадженням протиправно стягнуто із пенсії позивачки кошти у розмірі 239,05 грн. Також представник позивачки зазначив, що 28.10.2019 між позивачкою та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір за № 771953, за умовами якого позивачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн, копію якого було надано приватним виконавцем та на який посилається приватний нотаріус в оспорюваному виконавчому написі. Однак підстави стягнення заборгованості саме у розмірі 16214,00 грн позивачці не відомі. Також позивачці нічого не відомо про договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2612-02 від 26.12.2019, на який у спірному виконавчому написі є посилання та відповідно до якого відповідач нібито є правонаступником ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС». Відповідачем на адресу позивачки жодних повідомлень із розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості не надходило. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 16214,00 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 16214,00 грн та його сплату від відповідача позивачці не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивачки не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, вчинений 07.11.2020 та зареєстрований у реєстрі за № 2115, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16214,00 грн таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, вчиненого 07.11.2020 та зареєстрованого у реєстрі за № 2115, грошові кошти у розмірі 239,05 грн; 3) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн 00 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 13.12.2021 за заявою представника позивачки судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 17.01.2022 за клопотанням представника позивачки у відповідача та третьої особи приватного нотаріуса Секістової Т.І. витребувано письмові докази. Відповідач надав частину витребуваних судом доказів. Разом з тим, приватний нотаріус Секістова Т.І.не виконала вимоги ухвали суду про надання доказів. 19.01.2022 представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачці у задоволенні позову із тих підстав, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадку, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, можна вважати безспірною, оскільки позивачка у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також представник відповідача вказав, що перевірка безспірності боргу входить в обов`язок нотаріуса після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити у здійснення виконавчого напису. Також 19.01.2022 представником відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу мотивоване тим, що середній розмір заробітної плати у Сумській області за листопад 2021 року становить 12326,00 грн, тому витрати адвоката за половину робочого дня на думку представника відповідача мали складати 280,00 грн. Також представник відповідача вказав на те, що до позовної заяви не було додано доказів на підтвердження оплати правової допомоги. 19.01.2022 представником позивачки було подано відповідь на відзив у якому останній посилаючись на аналогічні обставини, що зазначені у позовній заяві, просив позов задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Також треті особи не надали письмових пояснень. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 28.10.2019 між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір за № 771953, за умовами якого позивачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн, строком на 15 днів з 28.10.2019 по 12.11.2019, зі сплатою процентів за кожен день строку користування коштами у розмірі - 0,9000%, та можливістю продовження строку кредиту до 25.11.2019 (а.с. 12-13). 26.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення прав вимоги №2612-02 відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 771953 від 28.10.2019 укладеним між позивачкою та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (а.с. 98-107). 07.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2115, за яким нотаріусом звернено стягнення заборгованості із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», якому ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2612-02 від 26.12.2019 відступлено право вимоги, за кредитним договором № 771953 від 28.10.2019, укладеним між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] , за період з 26.12.2019 по 27.10.2020, в розмірі 15714,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн; заборгованості за відсотками та комісіями у розмірі 11714,00 грн. Загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення складає 16214,00 грн, у тому числі 500,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 9). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 2115 від 07.11.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком Вадимом Вікторовичем постановою від 27.11.2020 було відкрито виконавче провадження № 63757435, а також у межах вказаного виконавчого провадження постановою від 22.09.2021 було звернено стягнення на доходи позивачки, а саме на її пенсію, яку останній нараховується Управлінням ПФУ в Тростянецькому районі Сумської області (а.с. 8,10). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача та приватним нотаріусом Секістовою Т.І. не надано суду, у тому числі на виконання ухвали суду від 17.01.2022 письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] 15714,00 грн боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору за № 771953від 28.10.2019, а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Надана представником позивача копія кредитного договору за № 771953від 28.10.2019, укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим договором, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Секістова Т.І. керувалася пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Секістова Т.І. при вчиненні виконавчого напису 07.11.2020 не мала права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про те, що боржником отримане повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Ураховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Також суд вважає необхідним зазначити, що згідно наданої стороною позивача копії кредитного договору за № 771953від 28.10.2019, укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] , вказаний договір був укладений на строк 15 днів з моменту його підписання, з можливістю його продовження до 25.11.2019, а за виконавчим написом стягується із позивачки заборгованість за період із 26.12.2019 по 27.10.2020, тобто за період коли строк дії кредитного договору закінчився, а доказів того, що цей кредитний договір був продовжений на інший строк матеріали справи не містять. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, комісію, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти, неустойка, комісія нараховуються в межах дії договору. Кредитор має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Таким чином, нарахування за період указаний у виконавчому написі із 26.12.2019 по 27.10.2020, відсотків та комісії за кредитним договором № 771953від 28.10.2019 є безпідставним. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки в порядку повернення стягнутих з позивачки за спірним виконавчим написом коштів, суд враховує таке. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до повідомлення наданого приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В.В. від 09.12.2021 за № 44158 у межах виконавчого провадження № 63757435 із [PERSON] стягнуто та перераховано на користь стягувача кошти у розмірі 239,05 грн (а.с.11). Оскільки суд дійшов висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових коштів із позивачки на користь відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що вказана безпідставно набута сума коштів не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог ст.1215 ЦК України. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 2270,00 грн, зокрема за вимоги немайнового та майнового характеру в розмірі 1816 грн, та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 29.11.2021; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 29.11.2021; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 09.12.2021; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 11.02.2022, квитанцію від 10.02.2022 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 7000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. Як зазначав суд вище, представником відповідача було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу мотивоване тим, що середній розмір заробітної плати у Сумській області за листопад 2021 року становить 12326 грн, тому витрати адвоката за половину робочого дня на думку представника відповідача мали складати 280 грн. Також представник відповідача вказав на те, що до позовної заяви не було додано доказів на підтвердження оплати правової допомоги. Заперечуючи проти клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник позивачки у відповіді на відзив указав, що сума витрат у розмірі 7000,00 грн. за отримання професійної правничої допомоги відповідає критеріям співмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах. За підрахунками представника позивачки середня ринкова вартість адвокатських послуг у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно судової практики, розраховується на рівні 14286,80 грн. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що витрати адвоката мали складати 280,00 грн, оскільки розмір витрат за надання професійної правничої допомоги визначається кожним адвокатом самостійно і відповідачем не надано доказів про неспівмірність та ринкову вартість послуг професійної правничої допомоги. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved