Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 477,12 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 594,27 грн. та судовий збір 2 270,00 грн. Обгрунтовує свої вимоги тим, що борг виник внаслідок нерегулярної та неповної сплати відповідачем спожитих житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим представник позивача вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.10.2021 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач направив до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність у нього заборгованості перед позивачем, що підтверджується квитанціями за жовтень та листопад 2021 року. Крім того, позивачем не вживались заходи щодо задоволення своєї вимоги у досудовому порядку, що призвело до додаткових стягнень з відповідача. Також позивач неналежно виконував свої зобов`язання за договором, що призвело до додаткових збитків відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги тільки в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційної складової боргу в розмірі 594,27 грн. та судового збору 2 270,00 грн., зазначаючи, що заявлену у позові суму боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 477,12 грн., відповідач добровільно оплатив, після їх звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність заборгованості у відповідача, заборону нарахування санкцій в період карантину, а також звільнення відповідача від сплати судового збору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2021 року відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 23.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» та [PERSON] був укладений договір про управління будинком, відшкодування витрат на комунальні послуги та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території № 10109, згідно якого позивач надає послуги за адресою: [ADDRESS] , а відповідач як споживач зобов`язується їх сплачувати. Згідно розрахунку станом на 01.10.2021 року заборгованість [PERSON] за житлово-комунальні послуги становить 7 477,12 грн., інфляційна складова боргу 423,90 грн., 3% річних 155,62 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір про управління будинком, відшкодування витрат на комунальні послуги та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до квитанції № 16 від 17.11.2021 року [PERSON] сплатив 8261,00 грн. на рахунок ТОВ «Місто для людей Київ» за житлово-комунальні послуги за жовтень 2021 року за адресою: [ADDRESS] . Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачем сплачена заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 477,12 грн. вже після подачі позову до суду, і представник позивача в цій частині вимоги не підтримує, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Проте, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних та інфліційна складова боргу у розмірі 594 грн. 27 коп., оскільки така вимога доведена стороною позивача належними та допустимими доказами, відповідає нормі Закону, який підлягає застосуванню в даних правовідносинах. Щодо посилання сторони відповідача на неможливість застосування 3% річних та інфліційної складової боргу в період карантину, то слід вказати, що такі обмеження стосуються пені, а не 3% річних чи інфліційної складової. Щодо посилання представника відповідача на звільнення відповідача від сплати судового збору, то слід вказати, що такий в силу відповідного Закону звільняється при подачі позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: partial