Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою про визнання\~протиправними та\~скасування наказів\~про звільнення,\~поновлення на\~роботі та\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулузвернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що позивач, згідно з наказом АТ «Укрзалізниця» від 01.11.2019\~року № 148/ос був прийнятий на посаду директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця». З 02.06.2021 року по 18.06.2021 року позивач знаходився на лікарняному. 04.06.2021 року в.о. директора з економічної та інформаційної безпеки АТ\~«Укрзалізниця» підготовлено подання № ЦЦБ-14/96, щодо невиконання позивачем посадових обов`язків на належному рівні. 22.06.2021 року позивач надав проміжкові пояснення по питаннях, які виникли в ході перевірки діяльності очолюваної ним філії. З 23.06.2021 року по 20.08.2021 року позивач перебував на лікарняному. 23.06.2021 року АТ «Укрзалізниця» було видано наказ №10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивача було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України. 24.06.2021 року АТ «Укрзалізниця» було видано наказ №11 «З особового складу», яким було зобов`язано звільнити позивача у перший робочий день після завершення тимчасової непрацездатності. 25.08.2021 року позивач приступив до роботи, та у той же день відповідач видав оскаржуваний наказ №104, яким позивача було звільнено з роботи, з яким було ознайомлено позивача, та про що було зроблено відповідний запис у трудовій книжці. \~ \~ \~ \~Позивач категорично не згоден зі своїм звільненням, вважає його незаконним та безпідставним з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Так, в наказі № 10 від 23.06.2021 року підставою звільнення відповідача є те, що він 14.01.2021 року затвердив протокол № 5, згідно якого комісією відокремленого підрозділу АТ\~«Укрзалізниця», керівником якого є позивач, без належного обґрунтування потреби в такому придбанні, було прийнято рішення про придбання матеріалів, які за цільовим призначенням не відповідають дорученню АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2020 року № Ц-3/6-79/44-20. \~ \~ \~ \~Вартість такого придбання склала 28 800 грн., загальна вартість коштів, які було розподілено вказаним протоколом, без врахування 28 800 грн., що становить 144 800 грн. \~ \~ \~ \~Склад комісії, засідання якої відбулося 14.01.2021 року визначено наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації споруд та будівель» АТ «Укрзалізниця» №16 від 08.02.2020 року. Цим наказом також визначено, що головою комісії являється заступник директора філії Астапенко В.В., на вказаного працівника також було покладено контроль за виконанням наказу, цією ж особою і був підписаний протокол № 5. \~ \~ \~ \~Позивач вказує, що за вказану закупівлю було звільнено лише його, при наявності інших відповідальних осіб, а також відсутнє будь-яке зазначення виду та обсягу шкоди, яку він спричинив своїми діями. \~ \~ \~ \~Позивач вважає що в його діях відсутнє порушення трудових обов`язків. Вказує, що вказані кошти у розмірі 28 800 грн., було витрачено на закупівлю пластин для оснащення пресу напівсухого пресування СМК491, який використовується для виготовлення плитки ФЕМ. Вказана плитка є тактильною плиткою, та використовується АТ «Укрзалізниця» в діяльності для облаштування платформ залізничних станція так званими тактильними елементами доступності. Облаштування платформ такими плитками прямо вливає на стан безпеки руху. \~ \~ \~ \~Таким чином, згідно твердження АТ «Укрзалізниця», витрата позивачем коштів на забезпечення безпеки руху є порушенням його трудових обов`язків, що на думку позивача, не відповідає дійсності. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач вказує, що підставою його звільнення стало одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п.1 ст.41 КЗпП України). При цьому АТ «Укрзалізниця» не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини вчинення проступку і попередню роботу працівника. \~ \~ \~ \~Крім цього, у позивача не було відібрано детальне пояснення обставин порушення обов`язків, і обмежився проміжним поясненням, в якому позивач лише просив надати йому час для надання пояснень по суті. Крім того, позивач зазначає, що його було звільнено з порушенням строків, встановлених КЗпП України. Так, протокол було підписано 14.01.2021 року, а звільнено його було 25.08.2021 року після спливу 6 місячного строку після вчинення правопорушення. Крім цього, наказ про звільнення позивача від 25.08.2021 року було підписано не уповноваженою на це особою. Так, п. 5.2 Положення про філію «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Укрзалізниця» встановлено, що трудовий договір з директором філії та його заступниками укладається, розривається головою правління АТ «Укрзалізниця». При цьому оскаржуваний наказ підписано директором виконавчої філії а не головою правління. Ще одним аргументом позивача, що йому, в порушення ч. 1 ст. 47 КЗпП України не надано копію наказу № 10 від 23.06.2021 року про звільнення позивача в день його прийняття та не внесено запис до трудової книжки. Вказане і стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2021 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у АТ «Укрзалізниця» відомості про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень відносно [PERSON] за час його роботи, розподіл обов`язків між директором філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», його заступником та головним бухгалтером, а також належним чином засвідчені копії положення про філію Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», письмових пояснень та акта від 22.06.2021 року, які стали підставою для видачі наказу №10 від 23.06.2021 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, довідку про середню заробітну плату [PERSON] (у т.ч. середньоденну». 04.11.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову. У вказаній заяві позивач викладає позовну вимогу в частині поновлення його на посаді в новій редакції, викладаючи назву посади «Директор філії» замість старої «директор виконавчої філії». 05.11.2021 до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він вказує, що здійснення філією закупівель на суму 28 800 грн., яке АТ «Укрзалізниця» вважає грубим порушенням трудових обов`язків, не є таким порушенням, з огляду на значні обсяги діяльності АТ «Укрзалізниця», які становлять десятки мільярдів гривень. Крім цього, позивачем здійснено розрахунок його середньої заробітної плати на основі довідки, отриманої ним 05.11.2021 року в органах податкової служби. 08.11.2021 року до суду надійшов відзив АТ «Укрзалізниця» на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідач вказує, що позивачем було здійснено порушення трудових обов`язків, що полягає в нецільовому використанні коштів, що мають цільове призначення. Позивачем при використанні вказаних коштів не обґрунтовано необхідність їх використання. Крім цього, ним було порушено вимоги, передбачені трудовим договором та статутом товариства. Крім цього, відповідач стверджує, що порушення трудових обов`язків позивачем було грубим, а тому притягнення його до відповідальності було законним. При накладенні стягнення були дотримані визначені законодавством строки. З огляду на те, що позивача було звільнено правомірно, він не може бути поновлений на посаді та на його користь не може бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 09.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив. У ній позивач заперечує проти тверджень, викладених у відзиві, з підстав, аналогічним тим, що містяться у позовній заяві. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2021 року було задоволено заяву представника позивача про зміну предмету позову від 03.11.2021 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Комар О.Г. підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача АТ «Укрзалізниця» Редевич О.М. заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом достовірно встановлено, що 01.11.2019 року [PERSON] призначений на посаду директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (далі Філія) на умовах строкового договору строком на 3 місяці, згідно наказу №2120/ос. В цей же день між [PERSON] та АТ «Укрзалізниця» було укладено письмовий трудовий договір №263-2019. (т.1. а.с.140-146). Враховуючи, що після закінчення строку договору його не було розірвано, трудові відносини між сторонами фактично тривали, а тому дія трудового договору вважалася продовженою на невизначений строк в силу вимог ст. 39-1 КЗпП України. Відповідно до п.2.2.8 вказаного договору, працівник зобов`язується забезпечувати цільове використання бюджетних та інших коштів, які мають цільове призначення. Відповідно до п.6.1 вказаного договору, сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та Договором. Відповідно до п.6.2 вказаного договору, до працівника можуть бути застосовані заходи дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства про працю України у випадку невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених договором, статутом товариства та законодавством України. Відповідно до розділу 2 Положення про філію «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (далі Положення), затвердженого наказом АТ «Укрзалізниця» №329 від 21.05.2019 року, філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. (т.1 а.с.147-167) В п 5.5 розділу 5 Положення перелічено перелік дій директора філії, на які він уповноважений. Зокрема, директор наділений правом розпоряджатися майном, яким наділена Філія, включаючи грошові кошти, в межах, встановлених цим положенням, статутом товариства, рішенням органів товариства та його посадових осіб, виданою довіреністю, несе відповідальність за раціональне та цільове його використання (пп. 8 п. 5.5); має право в порядку передоручення видавати довіреності від імені товариства керівникам структурних підрозділів філії та іншим працівникам філії з урахуванням вимог, встановлених цим положенням (пп. 18 п.5.5); має право вирішувати інші питання діяльності філії, які необхідні для досягнення мети та цілей діяльності товариства, у межах компетенції, визначеної статутом товариства та цим положенням (пп. 19 п.5.5). Згідно пп. 14 п.5.9, директор філії несе персональну відповідальність за витрачання коштів, інше розпорядження майном, вчинене всупереч цьому положенню, статуту товариства, рішень органів управління товариством. Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно доручення АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2020 року № Ц-3/6-79/44-20, встановлено виключний перелік цілей, на які можна витрачати кошти, які надходять від допоміжної діяльності. Крім цього, в п.5 доручення вказано, що відповідальними за виконання доручення визначено керівників та заступників керівників з фінансово-економічних питань регіональних філій, філій (т.1 а.с.170-171). На виконання вказаного доручення наказом директора філії № 16 від 18.02.2020 за підписом [PERSON] у складі філії було створено комісію з розгляду питань щодо використання не знижуваного щоденного залишку коштів з поточного рахунку філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» відповідно до положення. Головою комісії визначено заступника директора філії Астапенко В.О. (т.1 а.с.28). Контроль за виконанням наказу покладено на заступника директора філії Астапенко\~В.О. Крім цього, цим же наказом на виконання вказаного вище доручення було затверджено положення про порядок використання не знижувального щоденного залишку коштів поточного рахунку філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (т.1 а.с.30-32). Суд звертає увагу, що перелік цілей, на які можна витрачати кошти, які надходять від допоміжної діяльності, у дорученні АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2020 року № Ц-3/6-79/44-20 та положенні про порядок використання не знижувального щоденного залишку коштів поточного рахунку філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ\~«Укрзалізниця» є відмінними. Так, у положенні пункт «оплата за надані послуги термінового ремонту обладнання, техніки та устаткування (враховуючи запасні частини для такого ремонту), зупинка яких призведе до негативних економічних та технологічних наслідків та/або вплинути на стан безпеки руху» доповнено реченням «та інших питань господарської діяльності філії, що потребують термінового вирішення». Так, згідно п.4 вказаного вище положення, дозвіл на використання незнижуваного залишку надається за рішенням комісії з розгляду заяв (листів) на використання грошових коштів з підсобно-допоміжної діяльності БМЕС. Згідно п. 8 вказаного положення, за результатами засідання комісії складається протокол, підписаний членами комісії та затверджений Головою комісії. Згідно п.п. 13, 14 цього положення, результатом розгляду звернень\~виробничих/функціональних підрозділів є протокол, підписаний членами комісії та затверджений директором філії. Затверджений директором філії оригінал протоколу засідання комісії філії з відповідним пакетом документів надається до бухгалтерії філії на оплату. 14.01.2021 року за результатами засідання Комісії філії з питань щодо використання незнижуваного щоденного залишку коштів з поточного рахунку філії було прийнято рішення про здійснення перерахунку коштів головному бухгалтеру філії згідно переліку (т.1 а.с.178-181). Серед іншого, у цьому переліку наявні положення про закупівлю матеріалів для влаштування тактильної плитки на платформах залізниці та пластин для оснастки пресу напівсухого пресування СМК 491, який використовується для виготовлення плитки ФЕМ на загальну суму 28 800 грн. Згідно наказу № 253 від 28.05.2021 року АТ «Укрзалізниця» на період з 28.05.2021 року по 03.06.2021 року було призначено проведення службової перевірки філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (т.1 а.с.168-169). 22.06.2021 року [PERSON] було надано пояснення, зі змісту яких випливає, що на час перевірки він був фактично відсторонений від виконання своїх посадових обов`язків та жодних запитань під час перевірки йому не ставили. (т.1 а.с.36). 23.06.2021 року АТ «Укрзалізниця» було видано наказ №10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» яким позивача було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України. (а.с. 197-201). Підставою звільнення стало нецільове використання коштів, у розмірі 28 800 грн., які було витрачено для улаштування тактильної плитки на платформах залізниці та пластин для оснастки пресу напівсухого пресування СМК 491, який використовується для виготовлення плитки ФЕМ всупереч вимогам п.2 доручення АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2020 року №Ц-3/6-79/44-20. 24.06.2021 року АТ «Укрзалізниця» було видано наказ № 11 «З особового складу», яким було зобов`язано звільнити позивача у перший робочий день після завершення тимчасової непрацездатності. (т.1 а.с.202). 25.08.2021 року позивач приступив до роботи, та у той же день відповідач видав оскаржуваний наказ № 104/ос, яким позивача було звільнено з роботи, з яким було ознайомлено позивача, та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. (т.1 а.с.16). Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України. Пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Відповідно до частини третьої статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку про те, що рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України може бути прийняте роботодавцем за наявності сукупності таких умов: суб`єктом дисциплінарної відповідальності може бути певна категорія працівників; для застосування вказаної норми закону необхідно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; порушення повинно бути одноразовим та грубим; рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа. На дату звільнення [PERSON] займав посаду директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», а тому відповідач мав право застосувати щодо нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Проте, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу частини третьої статті 149 КЗпП України, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Обов`язковою умовою визнання діянь працівника, як порушення трудових обов`язків є протиправність цих діянь, наявність вини, незалежно від її форми та причинного зв`язку між порушенням і його наслідку. Порушення трудових обов`язків з прямим умислом може бути визнаним таким, що підпадає під пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України, навіть за відсутності шкідливих наслідків. Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових обов`язків віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальним нормативним актом та законодавством про працю. Якщо порушення носить тривалий, а не разовий характер, зокрема, неналежне керівництво роботою ввіреного підрозділу, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо, не дає підстав для звільнення керівника за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Судом встановлено, що у дорученні АТ «Укрзалізниця» від 18.02.2020 року № Ц-3/6-79/44-20 міститься вичерпний перелік цілей, на які можна витрачати кошти, які надходять від допоміжної діяльності. Натомість, в положенні про порядок використання не знижувального щоденного залишку коштів поточного рахунку філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», затвердженому наказом директора філії №16 від 18.02.2020 року, даний перелік було неправомірно розширено. 14.01.2021 року під час засідання комісії філії з питань щодо використання незнижуваного щоденного залишку коштів з поточного рахунку філії було прийнято рішення про здійснення перерахунку коштів головному бухгалтеру філії згідно переліку. Серед іншого, у цьому переліку наявні положення про закупівлю матеріалів для влаштування тактильної плитки на платформах залізниці та пластин для оснастки пресу напівсухого пресування СМК\~491, який використовується для виготовлення плитки ФЕМ, на загальну суму 28 800 грн. Обґрунтування необхідності здійснення таких закупівель у протоколі засідання комісії №5 від 14.01.2021 року, затвердженому [PERSON] , відсутнє. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] було здійснено нецільове використання коштів АТ «Укрзалізниця», чим було порушено трудові обов`язки останнього. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо визначення цього порушення як «грубого», суд вказує на наступне. У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 203/1079/20 (провадження № 61-6706св21) зазначено, що «важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Частинами першою, третьою статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством». Судом встановлено, що згідно наказу АТ «Укрзалізниця» від 23.06.2021 року № 10, допущеним [PERSON] порушенням є незабезпечення цільового використання коштів, які мають цільове призначення. При цьому, згідно наказу, вказане нецільове використання коштів у розмірі 28 800 грн. було здійснено на підставі затвердженого [PERSON] протоколу засідання комісії №5 від 14.01.2021 року. У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 296/576/17 (провадження № 61-46199св18) зазначено, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. У вищевказаному наказі відсутнє обґрунтування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, не зазначені обставини, за яких вчинено проступок, і не врахована попередня робота працівника. З вищевказаного наказу неможливо зрозуміти, що саме змусило роботодавця оцінити порушення трудових обов`язків як «грубе». Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що вказане порушення трудових обов`язків є саме «грубим» відповідачем під час розгляду справи надано не було. Наявні у відзиві твердження відповідача щодо грубості порушення мають загальний характер та не можуть слугувати обґрунтуванню порушення як «грубого». (т. 1 а.с. 123-138). Відповідачем не наведено достатніх підстав застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення, не обґрунтовано відсутність можливостей для застосування іншого виду дисциплінарного стягнення, передбаченого договором, статутами та законодавством. Таким чином, установивши, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, суд дійшов висновку про відсутність у діях [PERSON] саме «грубого» порушення трудових обов`язків. Твердження позивача, що дисциплінарне стягнення було накладено на нього з порушенням строків, передбачених законодавством, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Так, стаття 148 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як встановлено судом, підставою накладення дисциплінарного стягнення є незабезпечення цільового використання коштів, які мають цільове призначення. При цьому, згідно наказу, вказане нецільове використання коштів у розмірі 28 800 грн. було здійснено на підставі затвердженого [PERSON] протоколу засідання комісії №5 від 14.01.2021 року. Таким чином, датою вчинення правопорушення є 14.01.2021 року, а тому кінцевим строком притягнення [PERSON] з дня вчинення проступку спливає 14.07.2021 року. Згідно наказу № 253 від 28.05.2021 року АТ «Укрзалізниця» на період з 28.05.2021 року по 03.06.2021 року було призначено проведення службової перевірки філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» та в результаті якої було виявлено факт вчинення [PERSON] вказаного вище правопорушення. З матеріалів справи неможливо встановити точну дату вчинення правопорушення, проте можна однозначно стверджувати, що наказ №10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивача було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України від 23.06.2021 року було прийнято у місячний строк з дня виявлення правопорушення, який сплинув у період з 28.06.2021 року по 03.07.2021 року. Твердження відповідача про те, що стягнення було накладено 25.08.2021 року, а тому було застосовано поза межами встановленого законодавством строку, не відповідає дійсності, оскільки саме стягнення у вигляді звільнення було накладене 23.06.2021 року, а 25.08.2021 року було фактично виконано наказ про накладення стягнення. Негайне виконання наказу від 23.06.2021 року було неможливе, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства забороняється звільнення працівників, які перебувають на лікарняному. Наказ від 23.06.2021 року не є наказом про звільнення, а наказом про накладення дисциплінарного стягнення, а тому до нього не застосовуються вимоги, встановлені ст. 47\~КЗпП України. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачем не було порушено строк накладення дисциплінарного стягнення. Щодо твердження позивача про те, що наказ про його звільнення від 25.08.2021 було підписано неналежною особою, судом було встановлено наступне, АТ «Укрзалізниця» видано наказ № 11 з особового складу, згідно якого, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] , директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», звільнити його з посади відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» від 23.06.2021 № 10, у перший робочий день після завершення тимчасової непрацездатності, за підписом в.о. голови правління [PERSON] 25.08.2021 позивач приступив до роботи після тимчасової непрацездатності. В той же день, 25.08.2021, філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» видано наказ (розпорядження) № 104/ос від 25.08.2021 про припинення трудового договору та звільнення [PERSON] з 25.08.2021 з посади директора філії за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, за підписом виконавчого директора філії [PERSON] , що фактично є порушенням п. 5.2. положення про філію «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця». Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є неправомірним, а тому позовні вимоги щодо скасування наказу АТ «Укрзалізниця» від 23.06.2021 №10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а також прийнятого на виконання вказаного наказу наказ від 25.08.2021 № 104-ос про звільнення [PERSON] з посади директора філії та поновлення [PERSON] на посаді директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання АТ «Укрзалізниця» сплатити [PERSON] середньоденну заробітну плату за час вимушеного прогулу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення\~середньоденної заробітної\~плати як\~розрахункової величини\~для нарахування\~виплат працівнику\~здійснюється нарахування\~загальної суми\~середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Із довідки відповідача про розрахунок середньоденної заробітної плати позивача, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 4 640 грн. 63 коп.(т. 2 а.с. 9). З 25.08.2021 року (дата звільнення позивача) по 14.02.2022 року (дата ухвалення судом рішення у даній цивільній справі) кількість робочих днів становить 121. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується наступним чином: 4 640 грн. 63 коп. (розмір середньоденної заробітної плати позивача) х 121 (кількість робочих днів) = 561 516 грн. 23 коп. Відповідно, таку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1\~ст.430 ЦПК України\~рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 та 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивач на підставі п. 1. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~був звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 2 724 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved