Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» (далі - перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (далі - другий відповідач) про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 235 997,90 грн у рахунок повернення одержаних від нього коштів за Договором купівлі-продажу деривативу № 90358-А/4 від 11.11.2019 р. та за Договором № 25/03-24 від 11.11.2019 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру; солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 60 000 грн у рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за Договором купівлі-продажу деривативу № 90358-А/4 від 11.11.2019 р. та за Договором № 25/03-24 від 11.11.2019 р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру в частині повернення позивачем коштів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2021 року відкрито позовне провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 25.10.2021 року до суду від представника першого відповідача надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог, яке відхилено судом. 04.11.2021 року до суду від представника першого відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог, який прийнято судом. 04.11.2021 року до суду від представника другого відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог, який прийнято судом. 01.12.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній просив суд задовольнити позов повністю. 01.12.2021 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої останній просив суд додатково стягнути солідарно з відповідачів 4 117,47 грн інфляційних втрат та 1 367,91 грн 3 % річних. Вказана заява прийнята судом. Ухвалою від 21.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено спору до розгляду по суті на 21.02.2022 року. У судовому засіданні 21.02.2022 року позивач підтримав задоволення позовних вимог з урахуванням збільшених позовних вимог, представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог повністю. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір бронювання на об`єкт нерухомості, за умовами якого покупець висловив намір придбати об`єкт нерухомості (об`єкт) за адресою: [ADDRESS] , вартістю 557 249,96 грн. 11.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4, за умовами якого продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру [ADDRESS] , проектний буд. [ADDRESS] , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту від 29.12.2018 р. 11.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] , за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] , проектний буд. [ADDRESS] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених договором. 05.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ТЕРЕМКИ» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019, за умовами якої сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 р., 05.02.2021 р. Сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 95 998 грн. Термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. 05.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 року, за умовами якого сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 р., 05.02.2021 р. Сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 189 999,90 грн. Термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Як вбачається з наявних матеріалів справи, після звернення позивача з позовом до суду (30.08.2021 року), другий відповідач в порушення додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 року сплатив позивачу 84 999,90 грн, решту боргу у розмірі 105 000 грн (189 999,90 грн - 84 999,90 грн) не повернув. Крім того, суд встановив, що першим відповідачем на виконання додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 сплачено позивачу 20.07.2021 року - 50 000 грн, решту боргу у розмірі 45 998 грн в порушення додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 сплачено 14.09.2021 року, внаслідок чого станом на момент ухвалення судового рішення боргу першого відповідача перед позивачем відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Судом встановлено, що як вбачається з наявних матеріалів справи, після звернення позивача з позовом до суду (30.08.2021 року), другий відповідач в порушення додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 року сплатив позивачу 84 999,90 грн, решту боргу у розмірі 105 000 грн (189 999,90 грн - 84 999,90 грн) не повернув. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині вимоги про стягнення з другого відповідача на користь позивача 84 999,90 грн боргу та задоволення позовної вимоги про стягнення з другого відповідача на користь позивача 105 000 грн боргу. Також судом встановлено, що першим відповідачем на виконання додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 сплачено позивачу 20.07.2021 року - 50 000 грн, решту боргу у розмірі 45 998 грн в порушення додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 сплачено 14.09.2021 року, після звернення з позовом до суду (30.08.2021 року), внаслідок чого станом на момент ухвалення судового рішення боргу першого відповідача перед позивачем відсутній. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині вимоги про стягнення з другого відповідача на користь позивача 84 999,90 грн боргу. Крім того, суд звертає увагу сторін на відсутність у відповідачів солідарного обов`язку перед позивачем з повернення грошових коштів, внаслідок чого вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів не підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В частині вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 4 117,47 грн інфляційних втрат та 1 367,91 грн 3 % річних суд відмовляє, оскільки солідарний обов`язок відповідачів із сплати інфляційних втрат та 3 % річних відсутній, а з наданого позивачем розрахунку неможливо визначити правомірність стягнення інфляційних втрат та 3 % річних з відповідачів. Також позивачем заявлено вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 60 000 грн моральної шкоди. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст.1167 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Згідно з частинами другою та третьою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 (надалі - постанова Пленуму ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем доведено факт порушення відповідачами зобов`язань за додатковою угодою від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 року та додатковою угодою від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 в частині повернення грошових коштів протягом 180 днів з моменту з моменту підписання додаткових угод. Як зазначив позивач у позовній заяві, йому була спричинена моральна шкода, зокрема у нього були негативні душевні страждання. На підтвердження моральної шкоди, заподіяної відповідачами, позивач не зазначив та не надав суду належних доказів на підтвердження заявленого розміру. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 60 000 грн. Водночас враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі по 10 000 грн з кожного відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу позивача на відсутність у відповідачів перед позивачем солідарного обов`язку з відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим вимога про солідарне стягнення з відповідачів 60 000 грн моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі по 10 000 грн з кожного відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідачів на належне виконання останніми своїх договірних зобов`язань спростовується встановленим судом фактами порушення відповідачами зобов`язань з сплати грошових коштів протягом 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу деривативу № 90405-А/4 від 11.11.2019 року та додаткової угоди від 05.02.2021 року до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/03-20 від 11.11.2019 протягом 180 календарних днів з моменту підписання додаткових угод. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved