Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу будинку від 27.12.1993 посвідченого секретарем виконавчого комітету Озерищенської сільської ради народних депутатів Канівського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 96. В обгрунтування заяви зазначила, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.1993 придбала жилий будинок, що знаходиться в с. Озерище, Канівського району, Черкаської області та який розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га. Рішенням Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області № 13-2 від 14.08.2007 заявниці передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку у розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована в с. Озерище, Канівського району, що підтверджується відповідним рішенням, яке додається. З метою подальшого належного оформлення свого права на земельну ділянку заявниця звернулася до відповідних державних органів, де було виявлено розбіжність у написанні її прізвища. Так, у договорі купівлі-продажу жилого будинку від 27.12.1993, посвідченого секретарем виконавчого комітету Озерищанської сільської Ради народних депутатів Канівського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 96, помилково зазначено прізвище заявниці « [PERSON] », тоді як правильним є « [PERSON] ». Правильність її прізвища підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . Внаслідок такої помилки заявниця не може користуватися та розпоряджатися належним їй майном, оскільки згідно інформації Канівського відділку КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2013 належний їй житловий будинок в с. Озерище, Канівського району, Черкаської області зареєстровано за [PERSON] . Виправити допущену помилку у правовстановлюючому документі у інший спосіб неможливо. Спір про право відсутній. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Ліплявської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення заяви. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.1993 укладеного між [PERSON] та [PERSON] (проте в договорі нерозбірливо зазначено, чи то « [PERSON] », чи то « [PERSON] »), [PERSON] придбала жилий будинок, що знаходиться в с. Озерище Канівського району Черкаської області, та який розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га. (а.с.5). З рішення Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області від 14.01.2007 № 13-2, вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу на жилий будинок [ADDRESS] від 27.12.1993, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку у розмірі 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку гр. [PERSON] в с. Озерище Канівського району, яка проживає в [ADDRESS] (а.с.10). В матеріалах справи міститься довідка Озерищенської сільської ради від 17.09.2007 № 287 з якої вбачається, що [PERSON] , згідно земельно-облікових документів, користується земельною ділянкою з 1993 року, попереднім користувачем був гр. [PERSON] , який користувався цією ділянкою з 1989 року (а.с.11). З технічного паспорту на житловий будинок, реєстровий номер 20/5702, інвентарний номер 144, вбачається, що власником будинку в с. Озерище значиться [PERSON] , а потім [PERSON] (а.с.13-15). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Категорія власності посідає особливе місце в суспільній свідомості та загалом у суспільному житті. Беззаперечним є положення про те, що тільки в країні, де недоторканність власності не лише декларується, але й гарантована громадянину, можуть бути забезпечені вільний розвиток особистості, інтелектуальної, творчої діяльності, добробут і спокій. Правом власності визнається право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі третіх осіб. Це право передбачає для власника можливість на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно з статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд дійшов висновку, що встановлення факту, про який просить заявник, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованої особи. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення даного факту. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а й з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…». Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт, що буде мати юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу будинку від 27.12.1993, посвідченого секретарем виконавчого комітету Озерищанської сільської Ради народних депутатів Канівського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 96.

Outcome: approved