Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~із заявою\~про видачу стосовно [PERSON] , обмежувального припису строком на 6 місяців та визначити йому наступні обов`язки: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з заявницею та дітьми [PERSON] та [PERSON] ; обмежити спілкування з постраждалими дітьми, [PERSON] та [PERSON] ; заборонити наближатися на відстань не менше ніж 500 м до місця проживання (перебування) заявниці [PERSON] , роботи, інших місць частого відвідування, місця навчання дітей, [PERSON] та [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та дітей, [PERSON] та [PERSON] , в будь-який спосіб спілкуватися з нею та дітьми; заборонити вести листування, телефонні переговори із заявницею та дітьми - [PERSON] та [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вимог заяви заявниця вказує, що вона з 14.10.2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року шлюб між ними розірвано. Протягом останніх років їх спільного проживання з [PERSON] він постійно висловлювався нецензурною лайкою в сторону заявниці, погрожував фізичною розправою, наносив тілесні ушкодження, систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство щодо заявниці, що призвело до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, погіршення якості її життя. Постійні факти домашнього насильства зі сторони колишнього чоловіка [PERSON] в присутності дітей негативно впливали на фізичний, емоційний та психологічний стан дітей, які стали свідками психологічного та фізичного насилля з боку батька, а також стан заявниці. У зв`язку з цим з дітьми проведено консультації психолога Клініки психологічного здоров`я дітей, підлітків та молоді «Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру», про що складено відповідний висновок. Також дітям рекомендовано заняття з психотерапевтом. Вина [PERSON] у вчиненні домашнього насильства неодноразово встановлювалась Пустомитівським районним судом Львівської області та такий притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.02.2022 року по справі № 450/356/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт. Зі змісту заяви [PERSON] щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також, заявниця вказує, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває справа № 450/3458/21 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження № 12021142430000026. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] , 03.08.2021 року, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із заявницею, з мотивів самоствердження своєю фізичною перевагою, схопив її двома руками за шию та почав шарпати, після чого продовжуючи свій злочинний намір, знову схопив обома руками за тулуб та кинув її до підлоги, коли вона намагалась піднятись, [PERSON] хапав її за волосся та бив головою об підлогу, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження. Крім того, в результаті заподіяного фізичного та психологічного насильства [PERSON] , 21.01.2022 року поліцейським ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, [PERSON] , згідно зі ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи виніс терміновий заборонний припис № 082290, строком на 3 дні стосовно [PERSON] , на заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. В результаті невиконання вказаного припису, 23.01.2022 року стосовно [PERSON] , видано терміновий заборонний припис № 081144 стосовно постраждалої [PERSON] , строком на 5 діб, на заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи. Зазначає, що з урахуванням наведених обставин, вона та її діти є особами, які зазнали домашнього насильства, та з цих підстав просить вимоги заяви задоволити. Представник заявниці, адвокат Іванов О.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень глави\~13\~Розділу\~IV ЦПК України\~справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком заявниці [PERSON] . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року по справі № 450/3292/21 шлюб ними розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] систематично вчиняв щодо заявниці психологічне та фізичне насильство, висловлювався нецензурною лайкою в її сторону, погрожував фізичною розправою, наносив тілесні ушкодження. Факти домашнього насильства, яке вчиняв [PERSON] , підтверджуються: -постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року по справі № 450/3746/20, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як встановлено судом 28 вересня 2020 року [PERSON] , вчинив домашнє насильство відносно дружини, [PERSON] , ображав та висловлювався нецензурною лайкою. Крім того, 30 вересня 2020 року [PERSON] по місцю проживання вчинив сімейну сварку, в ході якого вчинив домашнє насильство відносно дружини. -постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.10.2021 року по справі № 450/4304/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Так, [PERSON] , будучи 06 листопада 2020 року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 01 жовтня 2021 року вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини, ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск у присутності неповнолітніх дітей. -постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 року по справі № 450/4134/21 встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме 03 серпня 2021 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини та малолітніх дітей, а саме, вчиняв моральний психологічний тиск, словесно погрожував фізичною розправою. Вину в скоєному [PERSON] у судовому засіданні визнав. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. -постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 року по справі № 450/4133/21 встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме 04 серпня 2021 року [PERSON] вчинив домашнє насильство, тобто вчинив моральний психологічний тиск відносно своєї дружини [PERSON] , словесно погрожував фізичною розправою у присутності дітей. Вину в скоєному [PERSON] у судовому засіданні визнав. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. -постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2022 року по справі № 450/4132/21 встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме, 08 серпня 2021 року [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] , вчиняв моральний психологічний тиск, словесно погрожував фізичною розправою, знаходився у стані алкогольного сп`яніння у присутності дітей. Вину в скоєному [PERSON] у судовому засіданні визнав. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, в результаті заподіяного фізичного та психологічного насильства [PERSON] , 21 січня 2022 року поліцейським ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, [PERSON] , згідно зі ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи виніс терміновий заборонний припис № 082290, строком на 3 дні стосовно кривдника, [PERSON] , на заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. В результаті не виконання вказаного припису, 23 січня 2022 року стосовно [PERSON] , видано терміновий заборонний припис № 081144 стосовно постраждалої [PERSON] , строком на 5 діб, на заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи. Що стосується вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.02.2022 року по справі № 450/356/22, за яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт, то такий на момент розгляду даної заяви законної сили не набрав, а тому не може служити належним доказом у даній справі. Також суд не бере до уваги посилання заявниці на розгляд Пустомитівським районним судом Львівської області кримінальної справи № 450/3458/21, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021142430000026 від 07.08.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України, потерпілою у якому є [PERSON] . Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України). Судом встановлено, що постійні факти домашнього насильства [PERSON] вчиняє в присутності неповнолітніх дітей, що негативно впливає на їх емоційний та психологічний стан. \~ \~ \~ \~Висновком психолога клініки психологічного здоров`я дітей, підлітків та молоді «Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру» від 11 жовтня 2021 року, складеним в результаті проведення консультацій з дітьми, встановлено, що діти стали свідками психологічного та фізичного насилля з боку батька. Зі слів дитини, [PERSON] , він бачив, як батько його випиває, агресивний, буйний, б`є матір та діда, хлопчик був свідком цього, обзиває матір. Декілька разів бив його теж. Все трощить, розбиває вікна, хлопчик батька боїться, бачити його не хоче. При розмові психолога з [PERSON] , хлопчик розповідав, що батько випиває і б`є його матір та діда. Говорить, що був свідком цього. Батько матір обзиває, ображає, розбиває двері, вікна. Хлопчик боїться батька. Дітям рекомендовано заняття з психотерапевтом. Таким чином, з аналізу поданих заявницею доказів, судом встановлено, що мають місце очевидні ризики продовження заподіяння [PERSON] насильства відносно колишньої дружини та їхніх дітей, а тому з метою попередження повторення у подальшому неправомірних дій зі сторони кривдника [PERSON] наявні підстави для застосування заходів тимчасового обмеження його прав. Відповідно до \~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 1, 10 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Стаття 26 зазначеного Закону\~визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2020 року в справі №754/6995/19. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Тобто, оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі № 159/4550/19 та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/19409/19). Долучені до заяви докази підтверджують те, що існує високий рівень вірогідності продовження та повторного вчинення насильства щодо заявниці та її дітей, а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків, і такі ризики є реальними. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] насильства відносно заявниці [PERSON] , а тому приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] на строк на 6 місяців із встановленням заходів тимчасового обмеження його прав, передбачених ч.2\~\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Outcome: approved