Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

В.о. Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, правонаступником якої є Мукачівська окружна прокуратура - Лендєл І. звернувся до суду з позовом в інтересах держави до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним наказу та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивує тим, що Мукачівською місцевою прокуратурою, правонаступником якої є Мукачівська окружна прокуратура в ході вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства на території Мукачівського району встановлено, що згідно наказу ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області № 236-СГ від 15.02.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект із землеустрою та передано [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2122783400:03:000:0100) площею 0,107 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, що розташована за межами населених пунктів на території Кальницької сільської ради Мукачівського району. 27.04.2018 року на підставі вищезазначеного наказу державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Смужаниця А.О. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 2122783400:03:000:0100) площею 0,107 га, що підтверджується інформаційною довідкою №241705098 від 25.01.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказує, що наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №236-СГ від 15.02.2018 року підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2122783400:03:000:0100 скасуванню. Посилається, що відповідно до п. в ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Однак, місцевою прокуратурою встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Поштовської селищної ради № 06/30-474/212 від 14.10.2013 року «Про встановлення права комунальної власності територіальної громади Поштовської селищної ради на земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] , з подальшою передачею у власність [PERSON] » передано у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , АР Крим із земель комунальної власності Поштовської селищної ради площею 0,0600 га з кадастровим номером № 0120455600:08:001:0294 - для ведення садівництва. 27.11.2013 року на підставі вказаного вище рішення державним реєстратором реєстраційної служби Бахчисарайського РУЮ АР Крим Хоменко В.М. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - № 0120455600:08:001:0294, площею 0,0600 га для ведення садівництва. Таким чином, зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки з кадастровим номером 2122783400:03:000:0100, площею 0,107 га згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №236-СГ від 15.02.2018 року вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання відповідно до рішення Поштовської селищної ради № 06/30-474/212 від 14.10.2013 року «Про встановлення права комунальної власності територіальної громади Поштовської селищної ради на земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] , з подальшою передачею у власність [PERSON] » Враховуючи вищенаведене, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України [PERSON] на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 236-СГ від 15.02.2018 безпідставно повторно набув безоплатно у власність земельну ділянку, кадастровий номер -2122783400:03:000:0100, площею 0,107 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, що розташована за межами населених пунктів на території Кальницької сільської ради Мукачівського району. Враховуючи вищенаведене наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №236-СГ від 15.02.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» земельної ділянки (кадастровий номер 2122783400:03:000:0100), площею 0,107 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, що розташована за межами населених пунктів на території Кальницької сільської ради Мукачівського району підлягає визнанню недійсним та скасуванню, а державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 2122783400:03:000:0100 скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. 28.10.2021 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Вказує, що згідно із клопотанням [PERSON] від 27.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва , останній повідомив Головне управління, що земельну ділянку для індивідуального садівництва безоплатно у власність він не отримував, на підставі чого такому було надана у власність спірна земельна ділянка. 11.05.2017 року державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Смужаниця А.О. було проведено державну реєстрацію земельної ділянки. Таким чином вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 29.10.2021 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Вказує, що у 2014 році територія Автономної Республіки Крим була незаконно окупована Російською федерацією, тому фактично він втратив можливість користування земельною ділянкою. А відтак просить відмовити в задоволенні позову. 05.11.2021 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області перед наданням у приватну власність спірної земельної ділянки зобов`язаний був перевірити наявність у власності [PERSON] інших земельних ділянок того ж цільового призначення самостійно шляхом моніторингу Реєстру речових право на нерухоме майно, або скерування відповідних запитів до органів юстиції, що заліснюють реєстрацію прав на нерухоме майно. Відтак, просить позов задоволити з підстав вказаних у позові та відповіді на відзив. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області № 236-СГ від 15.02.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект із землеустрою та передано [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2122783400:03:000:0100) площею 0,107 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, що розташована за межами населених пунктів на території Кальницької сільської ради Мукачівського району (а.с. 95). 27.04.2018 року на підставі вищезазначеного наказу державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Смужаниця А.О. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 2122783400:03:000:0100) площею 0,107 га, що підтверджується інформаційною довідкою №241705098 від 25.01.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 97-99). Також як встановлено матеріалами справи, [PERSON] на підставі рішення Поштовської селищної ради № 06/30-474/212 від 14.10.2013 року «Про встановлення права комунальної власності територіальної громади Поштовської селищної ради на земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] , з подальшою передачею у власність [PERSON] » передано у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , АР Крим із земель комунальної власності Поштовської селищної ради площею 0,0600 га зі кадастровим номером № 0120455600:08:001:0294 - для ведення садівництва (а.с. 96). 27.11.2013 року на підставі вказаного вище рішення державним реєстратором реєстраційної служби Бахчисарайського РУЮ АР Крим Хоменко В.М. зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - № 0120455600:08:001:0294, площею 0,0600 га для ведення садівництва (а.с. 100-102) Статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України. Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п. в ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Так, передбачена ст.116 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст.121 ЗК України, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 року, справа №302/380/16-ц дійшов висновку, що передбачена ст. 116 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалася своїм правом та отримала у власність земельну ділянку в розмірах, встановлених ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Таким чином, зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №236-СГ від 15.02.2018 року уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання відповідно до рішення Поштовської селищної ради № 06/30-474/212 від 14.10.2013 року «Про встановлення права комунальної власності територіальної громади Поштовської селищної ради на земельну ділянку для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] , з подальшою передачею у власність [PERSON] » згідно якого останньому надано у власність земельну ділянку, розташовану на території Поштовської селищної ради площею 0,0600 га зі кадастровим номером № 0120455600:08:001:0294 - для ведення садівництва ( а.с. 96). За таких обставин, надання йому у власність ще однієї ділянки ведення особистого селянського господарства нормами ЗК України не передбачено. Водночас, пунктом «г» частини третьої ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З огляду на наведене, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №236-СГ від 15.02.2018 року прийнятий з порушеннями вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, такий у відповідності до ст.152 ЗК України підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (ч. 1 ст. 26 Закону № 1952). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року справі N 802/1340/18-а, у постанові від 4 вересня 2018 року у справі N 915/127/18 дійшла висновку, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, що останній є неналежним відповідачем, оскільки прокурор звернувся з даним позовом до відповідача, накази якого оскаржуються через недотримання вимог законодавства стосовно передання земельних ділянок в власність. Також, що стосується заперечення відповідача [PERSON] зазначене ним у відзиві, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон передбачає, що право власності на тимчасово окупованій території охороняється згідно із законодавством України. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходяться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України. Право власності захищається на найвищому рівні згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави - учасниці Конвенції зобов`язані поважати це право й гарантувати його захист, передусім на національному рівні, а відтак заперечення подано у відзиві є безпідставним. Таким чином суд приходить до висновку наявність підстав для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1543815121227) державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 4540,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved