Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

16 вересня 2021 року комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення, в якому просить: - визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 40246,03 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2021 року у розмірі 20765,36 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2021 року у розмірі 15729,52 грн.; інфляційні витрати у розмірі 2707,74 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1043,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Через невиконання своїх обов`язків перед позивачем утворилася заборгованість щодо сплати за надані послуги на загальну суму 40246,03 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року прийнято позовну заяву КП «Харківводоканал» до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті. 17 листопада 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Кайдашова В. С. звернувся до суду з письмовими поясненнями у справі № 643/16301/21, в яких просить застосувати позовну давність до всіх вимог позивача, позовні вимоги залишити без задоволення. Письмові пояснення надійшли до суду 19 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку. 02 грудня 2021 року від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи № 643/16301/21 розрахунку заборгованості за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року. До заяви додано розрахунок заборгованості, згідно з яким загальний розмір заборгованості становить 27632,02 грн., з якої: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 13507,72 грн.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 10373,15 грн.; інфляційні витрати у розмірі 2707,74 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1043,41 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кайдашова В. С. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог підприємства та просив врахувати подані письмові пояснення. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до наданих матеріалів, є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на [PERSON] , сума заборгованості відповідачів (адреса: [ADDRESS] ) за надані послуги з централізованого водопостачання за період з за період з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2021 року складає у розмірі 20765,36 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2021 року - у розмірі 15729,52 грн.; інфляційні витрати - у розмірі 2707,74 грн., 3 % річних від простроченої суми - у розмірі 1043,41 грн., а всього - 40246,03 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з п. 8 вищезазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Проте, це не свідчить, що під час відсутності такого договору, відповідачі користуючись послугами, що фактично надаються - не повинні їх оплачувати. Таке твердження слідує з положень ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», відтак у них виник обов`язок сплатити ці послуги. Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого відповідачами не спростована. Доказів добровільної сплати нарахованої суми відповідачі до суду не надали. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяв про застосування строків позовної давності відповідачами не подано. Суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Кайдашова В. С. про застосування строку позовної давності у цій справі, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено. Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на [PERSON] , сума заборгованості відповідачів (адреса: [ADDRESS] ) за надані послуги з централізованого водопостачання за період з за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року складає у розмірі 13507,72 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року - у розмірі 10373,15 грн.; інфляційні витрати - у розмірі 2707,74 грн., 3 % річних від простроченої суми - у розмірі 1043,41 грн., а всього - 27632,02 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає таке. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. У цьому випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 2707,74 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 1043,41 грн. - 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст. 258 ЦК України, суд доходить висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі та стягуються з відповідачів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Отже, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості в розмірі 27632,02 грн., з них: за послуги з централізованого водопостачання за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 13507,72 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 16 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року у розмірі 10373,15 грн., інфляційні витрати у розмірі 2707,74 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1043,41 грн. Щодо доводів представника відповідача, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , та фактично не користувався наданими послугами позивача, а також, оскільки квартира є комунальною власністю, а відповідач не включений до ордеру, то [PERSON] не є належним відповідачем та, як наслідок відсутні підстави для задоволення позовних вимог, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Зазначена норма не містить виключень щодо непроживання за адресою надання послуг, що свідчить про наявність обов`язку у [PERSON] зі сплати комунальних платежів. Відтак, доводи представника відповіда не знайшли свого підтвердження щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо особи, яка зареєстрована за певною адресою на отримала відповідні комунальні послуги. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно розміру задоволених вимог в рівних частках, тобто по 389,64 грн. з кожного.

Outcome: partial