Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] . Він є спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв належним чином та у встановлений строк, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього та його представника [PERSON] надійшла на адресу суду заява про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримують з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак від міського голови на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3\~ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 17.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 08.02.2022 відповідачем подано заяву про визнання позову. Частиною 1\~статті 206 ЦПК України\~встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, прийнявши визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2022, виданого Плосківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2011, виданого Плосківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №7. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17.06.1987, виданого на підставі рішення виконкому Кременецької районної ради народних депутатів вбачається, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З довідки Кременецького РКБТІ №918 від 21.10.2021 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно, яке розташоване в [ADDRESS] було зареєстровано в КР КБТІ за реєстровим №19, книга №1 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради 17.06.1987. Вартість майна 203 831 гривні. З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 07.09.2021 №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору належала особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. З довідки, виданої Виконавчим комітетом Кременецької міської ради від 06.09.2021 №35/10-16/8, вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору, [PERSON] . З довідки, виданої Виконавчим комітетом Кременецької міської ради від 27.09.2021 №38/10-16/8, вбачається, що на день смерті [PERSON] , в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - син, з 1983 року по даний час; [PERSON] , невістка, з 2006 року по даний час.; [PERSON] , внук, з 2006 року по даний час; [PERSON] , онучка з 2006 року по даний час. Відповідно до\~ст. 120 ЦК УРСР\~в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч.2\~ст. 123 ЦК УРСР\~в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію\~Закон України «Про власність». Пунктом 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності»\~визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. В судовому засіданні встановлено, що після смерті батька позивача [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на Ѕ спірного будинковолодіння, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв, а також позивач як член колгоспного двору є власником Ѕ частини спірного будинковолодіння. Відповідач Кременецька міська рада позов визнала, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч.2\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved