Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. 11 серпня 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Леньо І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку. Позов обґрунтував тим, що відповідно до рішенням 40 сесії 6 скликання Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11 серпня 2015 р. № 564 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбаченої у власність, орієнтовною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель, ненаданих у власність та користування, в [ADDRESS] . Дане рішення органу місцевого самоврядування було предметом судового спору, оскільки його було скасовано рішенням 41 сесії 6 скликання Коритнянської сільської ради (позачергової) від 27 серпня 2015 р. № 587 «Про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 № 564 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року рішення 41 сесії 6-го скликання Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27.08.2015 року № 587 «Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року № 564 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині надання дозволу громадянину [PERSON] визнано протиправним та скасовано. Відповідно до пункту 2.4 рішення 29 сесії Коритнянської сільської ради сьомого скликання від 19 липня 2019 року № 689 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відводу земельної ділянки з подальшою передачею її у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га в с. Кінчеш Ужгородського району Закарпатської області. Рішенням Коритнянської сільської ради № 834 від 16.03.2020 р. був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1057 га, кадастровий номер 2124883600:12:010:0035, що знаходиться в с. Кінчеш Ужгородського району, та передано дану земельну ділянку у приватну власність [PERSON] . На думку позивача, приймаючи рішення від 19 липня 2019 року № 689 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» (в частині пункту 2.4) Коритнянська сільська рада вийшла за межі своїх повноважень та безпідставно порушила його гарантоване законом право на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Вказує на те, що право власності на вищезазначену земельну ділянку [PERSON] вже припинено у зв`язку з тим, що останній відчужив її. Згідно з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 31.05.2021 року власником ділянки з кадастровим номером 2124883600:12:010:0035 є [PERSON] (номер запису про право 41320792 від 02.04.2021). Виходячи з викладеного позивач просив: - визнати рішення Коритнянської сільської ради 29 сесії сьомого скликання від 19.07.2019 року №689 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині п.2.4 протиправним та скасувати його; - визнати рішення Коритнянської сільської ради №834 від 16.03.2020 року протиправним та скасувати його; - скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 2124883600:1:010:0035, яке було зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення від 14.05.2020 року №36518846 /а.с.5/. 04.11.2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Радь І.І. подано до суду відзив на позовну заяву. Вказує на те, що земельна ділянка, яка передбачалась для передання у власність позивачу, становила площу 0,12 га та розміщувалась по [ADDRESS] . З аналізу долученого позивачем до позовної заяви детального плану територій с. Кінчеш з нанесенням земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] вбачається, що бажана земельна ділянка [PERSON] позначена під №12.16 та розташовується неподалік автомобільної дороги паралельно будівлі під №112.13, яка являє собою автозаправну станцію. У свою чергу, земельна ділянка за кадастровим номером 2124883600:12:010:0035 має площу 0,1057 га, розташовується в с. Кінчеш Ужгородського району, Закарпатської області на території, яка не має назви вулиці, та згідно публічної кадастрової карти знаходиться на відстані близько 300 метрів до автозаправної станції та 312 метрів до автомобільної дороги. Таким чином, порівнявши відомості публічної кадастрової карти щодо земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:12:010:0035 та долучені [PERSON] викопіювання з детального плану території с. Кінчеш з нанесенням земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га в [ADDRESS] , [PERSON] прийшов до висновку, що передана у власність відповідача земельна ділянка згідно рішення від 16.03.2020 року у відношенні до земельної ділянки, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою якої надавався позивачу на підставі рішення від 11.08.2015 року, немає нічого спільного з останньою, окрім знаходження в межах села Кінчеш. Зазначає, що [PERSON] на виконання як положень статті 186 1 ЗК України, так і вимог пункту 2 рішення від 11.08.2015 року, повинен був подати на затвердження до Коритнянської сільської ради проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, однак всупереч наведеному позивачем після прийняття рішення від 11.08.2015 року жодного проекту землеустрою так і не було розроблено /а.с.151-160/. Відповідач Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області відзив на позов не надала. 24.01.2022 представником відповідача адвокатом Радь І.І. в поданій до суду письмовій заяві вказано про підтримання відповідачем Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області позиції відповідача [PERSON] /а.с.186/. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] пояснень щодо позову не надала. 24.01.2022 представником третьої особи [PERSON] адвокатом Радь І.І. в поданій до суду письмовій заяві вказано про підтримання третьою особою позиції відповідача [PERSON] /а.с.178/. Заяви ( клопотання) учасників справи. 19.08.2021 року представником позивача адвокатом Леньо І.О., подано заяву на виконання ухвали суду від 13.08.2021 року /а.с.73-139/. 05.11.2021 року представником позивача адвокатом Леньо І.О., подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання /а.с. 162/. 24.11.2021 року представником позивача адвокатом Леньо І.О., подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання /а.с.163-165/. 22.12.2021 року представником позивача адвокатом Леньо І.О., подано заяву в якій просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] /а.с.168/. 22.12.2021 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Радь І.І. подано до суду заяву, в якій просить суд судове засідання по праві провести у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. /а.с169/. 24.01.2022 представником відповідача Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області адвокатом Радь І.І. в поданій до суду письмовій заяві вказано про підтримання позиції відповідача [PERSON] , що викладена у відзиві /а.с.186/. 24 січня 2022 року представником третьої особи адвокатом Радь І.І. в поданій до суду письмовій заяві вказано про підтримання позиції відповідача [PERSON] , що викладена у відзиві /а.с. 178/. 24 січня 2022 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Леньо І.О., через канцелярію суду подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку 0,1057 га з кадастровим номером 2124883600:12:010:0035, належну третій особі по справі [PERSON] , та шляхом заборони вчиняти будь-які інші дії щодо вказаної земельної ділянки (реєстраційні дії, поділ, виділ і т.д.) /а.с.180-181/. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2021 року позовну заяву залишено без руху /т.1 а.с.70-71/. 19.08.2021 року представником позивача адвокатом Леньо І.О. подано заяву на виконання ухвали суду від 13.08.2021 року / а.с.73-139/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження /а.с.142-143/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] / а.с.171-172 /. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 193-194/. Ухвалою Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~від 24.01.2022\~року заяву\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~ адвокат Леньо І.О.,\~про вжиття\~заходів забезпечення\~позову \~залишено без\~задоволення / а.с.190-192/. Пояснення сторін, третьої особи в судовому засіданні Позивач [PERSON] в судове засідання не явився. Його представник адвокат Леньо І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. На запитання суду відповів, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки на замовлення позивача виготовлений не був, проект не подавався на затвердження органу місцевого самоврядування з тих підстав, що позивач, який працює телеоператором, знаходився у тривалому відрядженні. В 2019 році позивач звернувся до землевпорядної організації з питанням виготовлення проекту землеустрою, і тоді йому було повідомлено, що спірна земельна ділянка передана у власність іншій особі. До закінчення судових дебатів у справі адвокат Леньо І.О. зробив заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів [PERSON] , Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третьої особи [PERSON] адвокат Радь І.І. в судовому зсіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві відповідача [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 564 Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 122,118, 121, розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу» вирішено надати [PERSON] , жителю [ADDRESS] , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель, ненаданих у власність та користування за адресою: [ADDRESS] ; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформити у відповідності до вимог чинного законодавства та подати на затвердження. /а.с.6/. 27.08.2015 року Коритнянська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області на 41 позачерговій сесії 6 скликання прийняла рішення № 587 про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 564 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] . Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року по справі № 308/12219-15-ц, яка набрала законної сили 05.01.2016 року, рішення 41 сесії 6-го скликання Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27.08.2015 року № 587 «Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року № 564 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині надання дозволу громадянину [PERSON] визнано протиправним та скасовано. В мотивувальній частині постанови зазначено, що між [PERSON] і приватним підприємством «Ужгеостар» був укладений договір «ГС 206/15 від 19.08.2015 року на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. /а.с.9-12/. В матеріалах справи наявне викопіювання з детального плану території с.Кінчеш з нанесенням земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , з якого вбачається, що земельна ділянка, щодо якої [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, позначена під № 12.16. В судовому засіданні встановлено, що вказаний дозвіл позивачем відповідно до закону реалізований не був, проект землеустрою на затвердження не подавався. 18.07.2019 року відповідач по справі [PERSON] звернувся із заявою до сільського голови Коритнянської сільської ради /а.с.88/, в якій просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.12 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території Коритнянської сільської ради, в межах населеного пункту. До заяви додав копію паспорту та ідентифікаційного коду; графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки. На час звернення [PERSON] спірна земельна ділянка не була сформована, їй не було присвоєно кадастровий номер, тобто як об`єкт цивільних справ цю земельну ділянку не було визначено. Рішенням 29 сесії 8 скликання від 19.07.2019 року №689 Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області надано дозвіл [PERSON] на складання проектів із землеустрою щодо відводу земельних ділянок з подальшою передачею їх у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га, за адресою: с. Кінчеш, Ужгородського району Закарпатської області /а.с.89/. Рішенням 35 сесії 7 скликання від 21.11.2019 року №775 Коритнянської сільська рада Ужгородського району Закарпатської області затверджено містобудівну документацію «Детальний план території щодо зміни цільового призначення земельних ділянок із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд у с. Кінчеш, Ужгородського району, Закарпатської області /а.с.90/. В матеріалах справи наявне викопіювання з детального плану території щодо зміни цільового призначення земельних ділянок з земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд у с. Кінчеш на території Коритнянської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області з нанесенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, [PERSON] , площа 0,1057 га; викопіювання розміщення земельної ділянки [PERSON] за адресою с.Кінчеш Ужгородського району, Закарпатської області /а.с.31/. \~Інформацією з Державного Земельного кадастру підтверджується, що була здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,1057 га у Державному земельному кадастрі. Їй присвоєно кадастровий номер 2124883600:12:010:0035, вид використання 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /оборотна сторона а.с.64/ 14.05.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1057 га, кадастровий номер 2124883600:12:010:0035, дата державної реєстрації земельної ділянки: 05.03.2020 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ в Ужгородському району головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, підставою для державної реєстрації став витяг з рішення, серії та номер: 834, видавник: Коритнянська сільська рада, відомості з ДВК, серія та номер: 19863868, виданий 15.05.2020, видавник: Державний земельний кадастр, форма власності приватна, власник [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру речових прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243843969 від 10.02.2021 /а.с.65-66/. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи власником спірної земельної ділянки являється [PERSON] . Місцезнаходження спірної земельної ділянки зазначено на Публічній кадастровій карті України /а.с.159-160/. \~ \~ \~ \~ Оцінка Суду. В ситуації що виникла, на думку позивача, наявні конкуруючи інтереси сторін щодо земельної ділянки, перший з яких інтерес позивача, який першим отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак у встановленому законом порядку такий дозвіл не реалізував; другий інтерес інтерес відповідача, який другим отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення тієї ж земельної ділянки у власність, у встановленому законом порядку реалізував такий дозвіл, в подальшому зареєстрував за собою земельну ділянку та відчужив її третій особі. Разом з тим, на думку відповідача, земельні ділянки, щодо яких були надані дозволи на розробку проекту землеустрою, не є тотожніми, не збігаються та не накладаються одна на одну. [PERSON] вважає, що отримана їм земельна ділянка є відмінною від земельної ділянку, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо якої отримав позивач. Отже, в даному випадку суду слід з`ясовувати, чи дійсно земельна ділянка з кадастровим номером 2124883600:12:010:0035, зареєстрована за [PERSON] , є земельною ділянкою, наміченою до відведення [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Діючи в\~процесі,\~реалізуючи процесуальні\~права та\~виконуючи обов`язок\~доказування вільно,\~на власний\~розсуд,\~відповідач [PERSON] \~та його\~представник,\~який є\~адвокатом,\~заявляючи про\~тотожність земельних\~ділянок,\~не заявляли\~клопотання про\~призначення відповідної\~судової експертизи. З матеріалів клопотань сторін про надання дозволу про розроблення проекту землеустрою, при умові наявності в матеріалах справи документації з землеустрою лише щодо однієї земельної ділянки, виготовленої на замовлення [PERSON] , без наявності в матеріалах справи каталогу координат з документації із землеустрою щодо іншої земельної ділянки, встановить тотожність земельних ділянок неможливо. Наступним питанням,\~на яке\~суд повинен\~дати відповідь\~- \~чи наявне порушення прав (інтересів) особи, якій першій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). У частині першій\~статті 4 ЦПК України\~зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої\~статті 78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою\~статті 81\~ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) \~визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з пунктом «в» частини третьої\~статті 116 ЗК України\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтею\~118\~ЗК України. Відповідно до частини шостої\~статті 118 ЗК України\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з частиною сьомою\~статті 118 ЗК України\~відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову у надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови. Частиною дев`ятою\~статті 118 ЗК України\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного\~висновку\~такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з частиною першою\~статті 79-1 ЗК України\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до частини першої\~статті 50\~Закону України\~«Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) \~проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50\~Закону України\~«Про землеустрій» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому. Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. В постанові\~Верховного Суду\~від 02.06.2021\~у справі\~№ 700/316/20-ц сформовані висновки, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди». Фактично у вказаній постанові зазначено, що\~надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою на одну і ту ж ділянку декільком особам цілком правомірне. А у разі спору захищатиметься право тієї\~особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка. Якщо ж ділянка вже була раніше сформована, то захисту підлягатиме право особи, яка раніше\~звернулась до органу розпорядження землею із проханням затвердити належним чином розроблену та погоджену документацію із землеустрою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28 цс 20, зазначено, що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. За змістом\~статті 118 ЗК України\~завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Згідно із фактичними обставинами справи, що розглядається, дозволи на складання проектів землеустрою були надані і [PERSON] , і [PERSON] ще до моменту сформування спірної земельної ділянки, тобто до моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Як було встановлено судом вище, [PERSON] після отримання в 2015 році дозволу на складання проекту землеустрою не вчиняв юридичні дії щодо завершення процедури приватизації; договір «ГС 206/15 від 19.08.2015 року, на яке наявне посилання в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року по справі № 308/12219-15-ц, виконаний не був; [PERSON] до відповідного органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність не звертався, а тому позивач повинен був усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. На відміну\~від позивача,\~відповідач [PERSON] ,\~отримавши дозвіл\~на складання\~проекту землеустрою,\~в встановленому\~законом порядку\~першим звернувся\~до органу\~місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність, а тому отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність. За таких обставин, суд не вбачає ознак надання необґрунтованої переваги у відведенні земельної ділянки [PERSON] , так як [PERSON] не вживав активних дій та вимог законодавства щодо приватизації земельної ділянки протягом тривалого часу, що свідчить про його незацікавленість в отриманні вказаної земельної ділянки у власність. Положення\~статті 16 ЦК України\~передбачають захист цивільних прав та інтересів судом та визначають способи такого захисту, і встановлюють, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ефективним засобом захисту є такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідком, спричиненим цим порушенням. Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009\~року №7-рп/2009\~(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Оскаржувані [PERSON] рішення органу місцевого самоврядування є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Зареєструвавши за собою право власності на спірну земельну ділянку, [PERSON] відчужив її третій особі по справі [PERSON] . Ураховуючи наведене,\~позов,\~предметом якого\~є рішення\~органу місцевого\~самоврядування,\~тобто ненормативні\~акти,\~що застосовуються\~одноразово,\~а також\~предметом якого\~є державна\~реєстрація права\~власності відповідача\~ [PERSON] \~на земельну\~ділянку,\~ не\~може бути\~задоволений,\~оскільки такі\~рішення органу\~місцевого самоврядування\~вичерпали свою\~дію шляхом\~виконання,\~на момент\~розгляду справи\~земельна ділянка\~зареєстрована за\~третьою особою. Скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації [PERSON] на земельну ділянку не породжує наслідків для позивача, отже не може забезпечити реального захисту позивача. Частиною 1 статтею 1 протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~декларовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності повинно бути дотримано приписи справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Такі вимоги практики ЄСПЛ відображені у постанові Верховного Суду України від 8 вересня\~2013\~року №6-92 цс13. За встановлених судом обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed