Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-16 00:00:00

09 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з осені 2020 року припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, позивач [PERSON] надала до суду заяву, у якій просила залишити проживати дитину з нею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.10.2019 року. З осені 2020 року сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.січня 2020 року справа № 200/952/18. Позивач [PERSON] не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю,. Суд, перевіривши фактичні обставини, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам сторонам, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з відповідачкою, залишити мешкати разом з нею. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved