Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а також про визнання недійсним договору та припинення його державної реєстрації. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали і просили повністю задовольнити. В обґрунтування заявленого повідомили суду наступне. Відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 40 тисяч доларів США в платне строкове користування і не віддав. За усною домовленістю подарований відповідачем житловий будинок мав бути забезпеченням належного виконання зобов`язання. Однак, позивач ухиляється від виконання зобов`язання та позбувся прав власності на таке майно аби фактично, вважає заявник, унеможливити повернення заборгованості. Представники відповідача у судовому засіданні вимог не визнали та просили ухвалити відповідне судове рішення. Зокрема, представник [PERSON] зазначив, що в борг у позивача ніяких коштів не отримував та не має зобов`язання йому їх повертати. На запитання головуючого, даний представник підтвердив факт отримання його довірителем грошових коштів за копією розписки наявної у справі. Також даний представник, продовжуючи відповідати на запитання головуючого повідомив, що дане зобов`язання виконано, доказів такого суду надати не може. Присутній у засіданні позивач, після відповіді на такі запитання, надав суду на дослідження оригінал розписки і підтвердив, що її існування у сукупності із відсутністю інших документальних спростувань, підтверджує наявність діючого та не виконаного зобов`язання. Представник відповідача [PERSON] повідомила, що укладений між відповідачами та оспорюваний позивачем правочин не вчинявся з метою уникнення відповідальності, а був вчинений з метою виконання зобов`язань між сторонами договору. Мало того, продовжувала пояснювати представник відповідача, станом на момент укладення оспорюваного договору були відсутніми прострочені зобов`язання перед кредитором. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судовий збір. 24 лютого 2021 року [PERSON] дав позивачу розписку про отримання в борг грошей в розмірі 40 тисяч доларів США під 5 відсотків місячних із сплатою їх кожного місяця з 1 по 3 число. 24 липня 2021 року позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів та відсотків. 21 квітня 2021 року між відповідачами укладено договір дарування за яким [PERSON] виступив, як дарувальним, а [PERSON] , відповідно, як обдаровувана. Предметом договору є садовий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером 1822083200:01:000:0827 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що за адресою Житомирська область Житомирський район Оліївська сільська рада садівницьке товариство "ТРАНСПОРТНИК". [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та був знятий з такого місця 8 квітня 2021 року. Станом на день звернення до суду із даним запитом не мав зареєстрованого місця проживання. [PERSON] має зареєстроване місце проживання з 14 липня 2021 року у обдаровуваному та спірному садовому будинкові. Керівництвом садового кооперативу, де розташований спірні садовий будинок та земельна ділянка повідомлено на звернення адвоката Семенюка А.А. про те, що останній став членом садового товариства 11 квітня 2009 року. У 2010 році приватизував земельну ділянку. З 2006 року в даному будинку проживає [PERSON] 30 квітня 2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] та громадянка [PERSON] , як спільні власники продали квартиру [ADDRESS] . Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає доведеними доводи позивача про існування укладеного та діючого між його сторонами зобов`язання за яким відповідач [PERSON] взяв у борг в платне строкове зобов`язання грошові кошти в розмірі 40 тисяч доларів США. Дані висновки суд зробив з урахуванням досліджених письмових доказів у сукупності із наданими у суді поясненнями сторін. Так, наявний у позивача оригінал розписки про отримання грошових коштів [PERSON] у згадуваному розмірі, відсутність у останнього документальних спростування такого доказу, а також пояснення представника про отримання грошових коштів його довірителем за згадуваним письмовим доказом, суд вважає, беззаперечно підтверджує зроблені судом висновки з даного приводу. При цьому, суд не приймає до уваги та вважає голослівними доводи представника [PERSON] про отримання грошових коштів у іншої, особи, у меншому розмірі, адже вони побудовані на надуманих твердженнях. Аналізуючи дану групу доказів, суд вважає, що між сторонами укладено договір за яким [PERSON] отримав у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 40 тисяч доларів у платне строкове користування та не повернув, а отже вимоги про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, які можуть бути задоволені судом. Грошові кошти заявлені позивачем за користування боргом, суд вважає, правильно нараховані та не спростовувались відповідачем і також підлягають до стягнення із [PERSON] на користь позивача. Стосовно другої вимоги про визнання недійсним договору дарування суд вирішує її також задовольнити виходячи з наступного. Наявний у справі і наданий обома сторонами обсяг матеріалів, надані пояснення учасниками, суд вважає, підтверджує правильність і таких тверджень позивача. Так, позиція позичальника за якою він повністю намагається голослівно спростувати наявність будь-яких зобов`язань перед позивачем у сукупності із двома договорами за якими [PERSON] позбувся трьох об`єктів нерухомості після отримання в борг грошових коштів, на переконання суду, свідчать про дійсні його наміри уникнути відповідальності за взятими на себе зобов`язаннями. Навпроти, доводи відповідачів, що вони уклали спірний правочин, як давно запланований, вважається судом, голослівним та нічим не підтвердженим. У порівнянні із раніше зазначеними і проаналізованими доказами, останні твердження відповідачів є неспроможними спростувати такі висновки суду. Одночасно, суд вважає правильними доводи відповідачів у частині відсутності підстав для припинення права власності на спірне майно у зв`язку із не правильно обраним способом захисту порушених прав, що вимагає відмовити у задоволенні останньої позовної вимоги. Вирішив спір таким чином суд вирішує стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Так, позивач при зверненні до суду сплатив судового збору в максимальному розмірі для фізичних осіб 11 350 гривень. Такі витрати підлягають до стягненню з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial