Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідача списати необґрунтовану заборгованість у сумі 1 730 гривень, покликаючись що не погоджується із сумою заборгованості, оскільки членські внески оплачувала у повному обсязі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 30 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання призначене на 10:30 год 10 лютого 2022 року не з`явилися. Позивач скористалися правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Представником позивача [PERSON] , 10 лютого 2022 року на електронну адресу суду скеровано клопотання про проведення вказаного судового засідання у режимі відеоконференції з використанням комплексу «EasyCon», розглядаючи яке суддя дійшов наступного. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Водночас, ч.ч.7, 8 ст.43 ЦПК України зазначає, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Як вбачається з поданої заяви про призначення судового засідання у режимі відеоконференції, така подана до суду у день розгляду справи та не направлена іншим учасникам. З урахуванням наведених вимог Закону, у задоволенні клопотання слід відмовити. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] є членом Обслуговуючого кооперативу «Садівничий городний кооператив власників «ЗДОРОВ`Я» (відповідач) та згідно з державним актом серії ЯИ № 9815189 є власником земельної ділянки площею 0,0570 га, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності кооперативами, зокрема обслуговуючими, визначається Законом України «Про кооперацію». Кооперативом визнається юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Обслуговуючим кооперативом є кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Відповідно до витягу із статуту відповідача, наданого позивачем, основним завданням кооперативу є організація використання його членами виділених земельних ділянок для вирощування фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції, агрономічного обслуговування, для вирішення фінансово-господарських проблем, благоустрою, а також управління майном кооперативу та його членів, обслуговування земельних ділянок. Згідно з повідомленням відповідача від 09 грудня 2020 року за № 18/12 20 р., адресованому позивачу як члену ЖБК, за останньою за період з 2016 року по 2020 рік включно рахується заборгованість у загальному розмірі 1730 грн, яка складається з наступного: членські внески - 830 грн, споживання води - 200 грн, монтаж воріт та зовнішнє освітлення (роботи) - 400 грн + 50 грн, вуличний лічильник обліку - 250 грн. Правлінням кооперативу зобов`язано (рішення правління від 29 листопада 2020 року, протокол № 3) позивача погасити заборгованість в термін до 29 грудня 2020 року. Заперечуючи наведену заборгованість, позивачем надано квитанції на різні суми за травень, жовтень 2017 року, жовтень 2018 року, вересень 2019 року, липень, серпень, листопада 2020 року. Утім такі письмові докази за відсутності відповідних сум нарахування не свідчать про відсутність боргу. Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні, оскільки такі показання не спростовують заборгованість позивача перед відповідачем, що є предметом доказування у даній справі. Підсумовуючи наведене, аргументи позивача, у тому числі не нарахування послуг з водопостачання та відсутності рішення загальних зборів кооперативу щодо монтажу воріт та зовнішнього освітлення, що зводяться до необґрунтованості чи неправильності нарахування заборгованості є голослівними та жодними доказами не підтверджуються. Недотримання вимог Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про житлово-комунальних послуг» у ході розгляду справи не встановлено. При вирішенні спору суд бере до уваги витяг із статуту відповідача, за яким на членів кооперативу покладено наступні обов`язки: утримувати земельну ділянку та споруди, що знаходяться на ній, дороги та кювети, що пролягають поруч, дотримуватись санітарних та протипожежних правил; своєчасно сплачувати земельний податок, вступний, членський, річний та цільові внески в розмірах та в строки, встановлені правлінням. Аналізуючи, передбачене ст.55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа указує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення її прав, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Доводи позивача зводяться до власного суб`єктивного тлумачення як обставин справи, так і чинного законодавства. Установивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов переконання про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог про списання заборгованості, що є її процесуальним обов`язком, та має наслідком відмови у позові. Суд ураховує, що за положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України), з клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках позивач до суду не зверталася. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Неподання відповідачем відзиву не звільняє позивача від тягару доказування. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, суд відносить витрати зі сплати судового збору на рахунок держави.

Outcome: dismissed