Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Козинської селищної ради про визнання дій протиправними та скасування рішення щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , в якій просив визнати дії Козинської селищної ради протиправними та скасувати рішення стосовно реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Козинську селищну раду скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що позивач під час шлюбу з [PERSON] придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на яку було зареєстровано на дружину. Позивачем внесено більшу частину коштів за квартиру, а на залишок суми коштів, що підлягали оплаті було оформлено кредит строком на 25 років. Позивачем за особисті кошти здійснено ремонт вказаної квартири та перепланування. В подальшому шлюбні відносини між позивачем та [PERSON] було розірвано. У 2017 році позивачем було надано згоду на тимчасове проживання (без права реєстрації постійного місця проживання) у квартирі батькам дружини - [PERSON] та [PERSON] , які в подальшому без відома та згоди з грубим порушенням законодавства зареєстрували в даній квартирі своє місце проживання, про що позивач дізнався у березні 2021 року. Зважаючи на це, позивачем було подано скаргу на незаконні дії органу місцевого самоврядування, але на день подання позову до суду батьки дружини продовжують проживати в квартирі позивача, чинять перешкоди шляхом не допуску до квартири, як наслідок позивач позбавлений можливості користуватись квартирою, що свідчить про порушення його цивільних прав. А тому вважав дії відповідача, Козинської селищної ради, що були спрямовані на надання права на реєстрацію місця проживання та право користування квартирою третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] є незаконними. 13 вересня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 25 січня 2022 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову з підстав викладених в ньому, додав, що ним було надано згоду на тимчасове проживання, без права реєстрації місця проживання третіх осіб, саме до моменту придбання останніми власного житла. У березні 2021 року позивач дізнався про реєстрацію третіх осіб, після створення перешкод ними у користуванні квартирою. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у відсутність представника селищної ради. Представник третіх осіб [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила вказала, що не підтверджено доказами, а саме того що рішення Козинської селищної ради щодо реєстрації місця проживання третіх осіб в квартирі, які являються батьками колишньої дружини позивача порушує права чи цивільні інтереси останнього. Крім того, позивач в травні 2018 року був присутній та надав нотаріальну посвідчену згоду на оформлення правочинів укладених між колишньою дружиною та її батьками щодо нерухомого майна у м. Львові. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №222052343 від 31.08.2020 року на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-прродажу від 21.03.2014 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] . 24 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявою до Козинської селищної ради про реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] . Вказані заяви містять згоду власника житла [PERSON] . Згідно карток місце проживаня зазначених осіб зареєстровано повноважною особою Козинської селищної ради 24.11.2017 року за адресою [ADDRESS] . Не погоджуючись з вказаною реєстрацією [PERSON] звернувся із скаргою на незаконні дії службової особи органу місцевого самоврядування. З відповіді ЦМУДМС у м. Києві та Київській області на звернення позивача від 08.03.2021 року щодо незаконної реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] вбачається, що реєстрація зазначених осіб була здійснена в 2017 році за згодою власника квартири, тобто відповідно до вимог п.18 Правил. Доповнення до Правил в частині надання письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довічного власника житла, яке перебуває в іпотеці довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань були внесені в травні 2020 року. Підстави для скасування реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері реєстрації місця проживання особи, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Відповідно до абзацу 11 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. На виконання вимог вказаного Закону 02 березня 2016 постановою Кабінету Міністрів України N 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання, якими передбачено механізм здійснення реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлено форми необхідних для цього документів. Згідно з положенням ст.6 зазначеного Закону та п.18 Правил для реєстрації місця проживання особи чинними на момент вчинення оспорюваних дій для реєстрації місця проживання особи до органів реєстрації необхідно надати: письмову заяву; документ, що підтверджує особу та до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанція про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво на право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім`ї; військовий квиток або посвідчення про прописку (для осіб, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що незаконна реєстрація третіх осіб за адресою [ADDRESS] позбавляє його можливістю користуватись спірним житлом. Разом з тим належних та допустимих доказів порушення, невизнання чи оспорювання прав та інтересів позивачем не надано. Посилання на ту обставину, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON] не є безумовною підставою для задоволення позову. За таких обставин у задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed