Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з стягнення з 23.11.2020 і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано Виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016, шлюб між сторонами було розірвано. Вказав, що на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021 було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] . Зазначає, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає та участі у його вихованні не приймає. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 16 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів. 16 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 19 липня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 12 жовтня 2021 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою суду від 12.10.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 листопада 2021 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. В своєму відзиві зазначає, що дитина проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , оскільки досяг чотирнадцятирічного віку та може самостійно визначити своє місце проживання. Крім того, вважає, що у позивача відсутнє право на стягнення аліментів за минулий період, оскільки останнім не надано до суду доказів проживання сина разом з ним. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти позову та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на поданий до суду відзив на позовну заяву. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано Виконкомом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). На підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.а.с 3-4). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021 було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с.10-11). Однак, в своєму відзиві відповідач посилається як на підставу у відмові в задоволенні позову на досягнення чотирнадцятирічного віку дитини та самостійного визначення місця свого проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Разом з тим, як вбачається з рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021, суд погодився з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.05.2021 про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком та бажання самої дитини, оскільки це буде відповідати інтересам самої дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином сторін по справі, суду показав, що спочатку проживав разом з батьком. Однак коли батько забороняв спілкуванню з матір`ю, останній восени 2021 року перейшов жити до матері. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , що є цивільним чоловіком відповідача. Суду показав, що з двадцятих числах жовтня 2021 року разом з ним та відповідачем проживає [PERSON] . Разом з тим, відповідачем не надано посилань на докази проживання дитини саме з нею, а тільки покази свідків не можуть братися до уваги як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021 не скасовано та відповідачем було визнано позовні вимоги. Також, як встановлено судом між сторонами не вирішено спір між в позасудовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, як встановлено судом, договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Враховуючи те, що відповідач як мати зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 16.07.2021, то аліменти мають бути присуджені з дня його звернення до суду з позовом, тобто з 16.07.2021. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини за минулий період, тобто з 23.11.2020, про що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Разом з тим, позивачем не надано посилань на докази ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини та вжиття заходів для їх отримання. З урахуванням наведеного, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 908,00 грн.

Outcome: approved