Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, укладений 24 грудня 2005 році у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції актовий запис № 2887 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, зникло взаємопорозуміння та повага. На даний час шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує лише формально. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.12.2021р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 2005 році у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2887. Від шлюбу мають дітей6 [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не створили міцної сім`ї, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно ст. 112 СК України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved