Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи без самостійних вимог - Соборний ВДВС міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., Центральний ВДВС міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про скасування арештів майна. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що їм по праву власності належить квартира [ADDRESS] , яка була передана в іпотеку акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є відповідач), та на неї накладені арешти: постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича від 05 вересня 2014 року в рамках виконавчого провадження № 44586008 (номер запису про обтяження 7084321); постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ясюкевича Олексія Валерійовича від 10 березня 2015 року в рамках виконавчого провадження №46729798 (номер запису про обтяження 9073796); постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Крайняк Максима Сергійовича від 11 лютого 2015 року в рамках виконавчого провадження №46346269 (номер запису про обтяження 9148031); постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55441489 (номер запису про обтяження 24153645); постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55442448 (номер запису про обтяження 24155062); постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55442840 (номер запису про обтяження 24157875). Хоча всі вказані виконавчі провадженні завершені, арешт на нерухоме майно позивачів залишається в Реєстрі прав власності, що обмежує їх права. У зв`язку з викладеним, позивачі просили усунути перешкоди у здійсненні ними права власності на нерухоме майно шляхом припинення арешту на належну їм квартиру, шляхом скасування зазначених арештів (а.с. а.с. 1 - 6). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків - сплати судового збору (а.с. а.с 26 - 27). Після надходження документу про сплату судового збору ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про скасування арештів нерухомого майна (а.с. а.с. 33 - 34). Підготовче судове засідання 12 листопада 2021 року було перенесено на 09 грудня 2021 року (а.с. 39). Поштою від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 44). В підготовче судове засідання 09 грудня 2021 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з чим розгляд справи було відкладено для повторного виклику сторін по справі (а.с. 50). В підготовче судове засідання 24 січня 2022 року з`явився позивач [PERSON] та представник відповідача, інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з цим відкладено розгляд справи для виклику інших позивачів та третіх осіб (а.с. 56). 25 січня 2022 року через канцелярію суду від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. а.с. 59 - 60). В підготовче судове засідання 31 січня 2022 року з`явились позивач [PERSON] та представник відповідача, треті особи в підготовче засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Сторонами було надано додаткові докази у справі. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 лютого 2022 року (а.с. 71). В судове засідання 16 лютого 2022 року, в якому було проведено розгляд справі по суті, учасники справи не з`явились, від позивача [PERSON] та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Треті особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляд справи належним чином. Враховуючи, що сторони та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. При встановленні фактичних обставин справи суд виходить з приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у цивільній справі № 203/5780/16-ц встановлено наступне. 27 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», а в подальшому - відповідач АТ «Альфабнк») та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 450 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом (16,00% на рік) строком до 26 липня 2015 року. Того ж дня між АКБ СР «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №6, за яким остання зобов`язалася солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення останнім коштів за укладеним кредитним договором. 07 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, згідно з яким сторони збільшили максимальний ліміт заборгованості до 560 000,00 грн. Того ж дня було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №6 від 27 липня 2017 року, згідно з яким [PERSON] мала взяти на себе зобов`язання солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення останнім коштів за укладеним кредитним договором з урахуванням умов додаткового договору №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року. 20 червня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, за якою сторони збільшили розмір процентної ставки за користування кредитом до 18,00% на рік. 14 липня 2009 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, згідно з якою сторони збільшили максимальний ліміт заборгованості до 608 983,52 грн. зі строком повернення позичених коштів до 26 липня 2020 року. 08 серпня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АКБ СР «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір про внесення змін №3 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, у якому сторони виклали нову повну редакцію кредитного договору з урахуванням раніше визначених змін. Того ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін №4 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року, за яким сторони зменшили максимальний ліміт заборгованості до 521 488,52 грн., зменшили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 16,00%, а також визначили період повернення позичених коштів - від лютого 2013 року по 26 липня 2020 року. Того ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №990СІ10110808001, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 203 058,11 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом (18,00% на рік) строком до 01.08.2012 року. Того ж дня було укладено договір №3 про внесення змін до договору поруки №6 від 27 липня 2017 року, згідно з яким [PERSON] мала взяти на себе зобов`язання солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення останнім коштів за кредитними договорами №№990/03-13, 990СІ10110808001, з урахуванням умов договору про внесення змін №4 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року. 28 березня 2014 року рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №424/14 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 від 27 липня 2007 року в сумі 710 161,20 грн., а також третейський збір у сумі 7 501,61 грн.. 19 вересня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до [PERSON] з досудовою вимогою про повне погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13. 23 вересня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до [PERSON] , [PERSON] з досудовими вимогами про повне погашення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №990/03-13 та за договором кредиту №990СІ10110808001. 21 вересня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року було скасоване. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України у редакції, що діяла до 03 липня 2018 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що [PERSON] (поручитель) не укладала (не підписувала) ані додатковий договір №1 до договору поруки від 07 грудня 2007 року, яким було забезпечено збільшення максимального ліміту заборгованості до 560 000,00 грн., ані договір №3 про внесення змін до договору поруки від 08 серпня 2011 року, за яким забезпечувалося виконання, зокрема, договору кредиту №990СІ10110808001. Врахувавши те, що зміна кредитних зобов`язань за договором №990/03-13, що відбулася 07 грудня 2007 року, не була узгоджена з поручителем, суд дійшов висновку про те, що порука за ним відповідно до закону припинилася саме 07 грудня 2007 року. При цьому, рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2018 року у цивільній справі № 203/5780/16-ц, в частині, залишеній без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, встановлено, що зобов`язання за договором №3 про внесення змін до договору поруки №6 від 27 липня 2017 року в частині забезпечення договору кредиту №990СІ10110808001 для [PERSON] взагалі не виникли, оскільки за висновком судової почеркознавчої експертизи вона цей договір не підписувала. При цьому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 203/5780/16-ц суд вирішив: стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є відповідач) заборгованість за кредитним договором № 990/03-13 від 27 липня 2007 року станом на 04 вересня 2017 року у сумі 1 032 981,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 521 488,52 грн., заборгованість за відсотками - 511 492,53 грн. Стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є відповідач) заборгованість за кредитним договором № 990СІ10110808001 від 08 серпня 2011 року, станом на 04 вересня 2017 року у сумі 489 006,95 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 202 737, 54 грн., заборгованості за відсотками - 286 269, 41 грн. Крім того, рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у цивільній справі № 203/3722/19, залишеним без змін постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року встановлено, що 27 липня 2007 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало Катерина В`ячеславівна із вчиненням запису в реєстрі № 1853 посвідчила передачу боржником [PERSON] і його майновими поручителями [PERSON] і [PERSON] в іпотеку (заставу) АКБ СР «Укрсоцбанк» за ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» зазначеної квартири будинку на [ADDRESS] за погодженою ними вартістю на суму 600 000 гривень на умовах укладеного іпотечного договору № 689, за якими заставою згідно з ст. 7 Закону України «Про іпотеку» забезпечені вимоги про сплату 450 000 гривень кредиту, 16 % річних процентів за користування ним і неустойок з правом дострокового звернення стягнення на предмет застави відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів, як встановлено статтею 4 цього договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, серед іншого, у спосіб передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених ним вимог без умов і порядку залучення суб`єкта оціночної діяльності для оцінки предмета іпотеки та без права іпотекодержателя на будь-які наступні вимоги після завершення позасудового врегулювання. З моменту досягнення 07 грудня 2007 року боржником [PERSON] і його майновими поручителями домовленості з АКБ СР «Укрсоцбанк» про збільшення оцінки вартості предмета іпотеки до 808 000 гривень в іпотечному договорі був змінений обсяг забезпечених іпотекою вимог до суми 560 000 гривень основного боргу без змін процентної ставки, про що укладено договір про внесення змін та доповнень № 1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало Катериною В`ячеславівною із вчиненням запису в реєстрі № 3134 (т. 1 а.с. 8). 14 липня 2009 року за згодою сторін Іпотечного договору № 689 внесені зміни до обсягу забезпечених іпотекою вимог, збільшених до 608 983 гривні 52 коп. основного боргу і до 18 % річних процентів з продовженим строком повернення кредиту до 26 липня 2020 року, а також доповнено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя новим способом позасудового врегулювання без шкоди для умов про передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, про що укладено договір про внесення змін № 2, посвічений з виправленням в ньому описки 20 липня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Мариною Миколаївною із вчиненням запису в реєстрі № 2833, як встановлено Кіровським районним судом м. Дніпропетровська з законною силою рішення від 12 березня 2019 року у цивільній справі № 203/2374/18 і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає. 19 вересня 2016 року АТ «Укрсоцбанк» пред`явило боржнику [PERSON] вимогу про дострокове виконання договору № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії з поверненням всієї суми кредиту, а 23 вересня відповідну вимогу направило на адресу майнового поручителя [PERSON] , після чого у грудні 2016 року пред`явило позов, який частково задоволений 20 серпня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду № 203/5780/16-ц про стягнення з [PERSON] за договором № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії 521 488 гривень 52 коп. основного боргу за кредитом і 511 492 гривень 53 коп. боргу з процентів станом на вересень 2017 року з відмовою у стягненні неустойок внаслідок задавненості таких вимог. Впродовж грудня 2016-серпня 2020 рр. за час провадження у цивільній справі № 203/5780/16-ц відповідач АТ «Укрсоцбанк» неодноразово намагався уникнути відкритого судового розгляду, вдаючись до інших юрисдикційних форм захисту своїх прав кредитора з договору № 990/03-13 задля прискорення процесу стягнення заборгованості, незважаючи на строки давності. Зокрема, у виконавчому провадженні з 02 березня 2015 року до 01 листопада 2017 року на підставі виконавчого листа, виданого за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2014 року № 755/14269/14-ц, зверталося до примусового виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року, яке скасоване 21 вересня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва № 755/9901/17 з мотивів непідвідомчості третейським судам з 12 березня 2011 року спорів про споживчі кредити згідно Закону № 2983-VI, що були передбачувані для банка з огляду на викладені Верховним Судом України висновки в постанові № 6-856цс15 від 02 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 219-223). Згодом, з 26 грудня 2017 року до 25 січня 2018 року у виконавчому провадженні в рахунок оплати [PERSON] за договором № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії 521 488 гривень 52 коп. основного боргу за кредитом і 491 096 гривень 52 коп. боргу з процентів станом на червень 2017 року примусово зверталося стягнення на іпотечну квартиру на підставі виконавчого напису на іпотечному договорі № 689, вчиненому під № 22899 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, який був повернутий стягувачу без виконання внаслідок проживання в цій квартирі постійно малолітньої онуки боржника (т. 1 а.с. 224-227), що слугувало причиною звернення відповідача АТ «Укрсоцбанк» у березні 2018 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що до тепер перебуває у провадженні суду у цивільній справі № 203/823/18, зупиненій до розгляду цієї справи. У зв`язку з цим рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у цивільній справі № 203/3722/19 було скасоване незаконне рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича від 31 травня 2019 року з індексним № 47150708 про державну реєстрацію права приватної власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (з відкриттям розділу) на трикімнатну квартиру жилою площею 55,7 м2 у будинку на [ADDRESS] , що у складі з І-балконом та допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-туалету, 3-кухні, 4-ванної загальною площею 80 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1842747912101. Судом встановлено, та підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 296075704 та № 296075686 від 24 січня 2022 року, що на квартиру [ADDRESS] , було накладено арешт: - постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Біловола Віталія Олексійовича від 05 вересня 2014 року в рамках виконавчого провадження № 44586008 (номер запису про обтяження 7084321); - постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ясюкевича Олексія Валерійовича від 10 березня 2015 року в рамках виконавчого провадження №46729798 (номер запису про обтяження 9073796); - постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Крайняк Максима Сергійовича від 11 лютого 2015 року в рамках виконавчого провадження №46346269 (номер запису про обтяження 9148031); - постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55441489 (номер запису про обтяження 24153645); - постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55442448 (номер запису про обтяження 24155062); - постановою приватного виконавця Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича від 26 грудня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 55442840 (номер запису про обтяження 24157875). При цьому, виконавче провадження ВП № 44586008 завершене у зв`язку з винесенням державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 24). Виконавчі провадження ВП №46729798 та ВП № 46346269 було завершене у зв`язку з винесенням державними виконавцями постанов про закінчення виконавчого провадження через скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року, на підставі якого були видані виконавчі документи. Виконавчі провадження ВП № 55441489, ВП № 55442448 та ВП № 55442840 завершені у зв`язку з винесенням приватним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Тим не менше, арешт на нерухоме майно позивачів залишається чинним. Оцінюючи доводи позивачів щодо наявності підстав для зняття арешту, суд виходить з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній, на час закінчення виконавчого провадження ВП № 47229085) передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній, на час закінчення виконавчого провадження ВП № 47229085) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05 жовтня 2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частинами 1, 2, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній з 05 жовтня 2016 року) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оскільки виконавчі провадження, в рамках яких накладались арешти, завершені, виконавчі документи, на підставі яких відкривались ці виконавчі провадження, втратили чинність, суд приходить до висновку відсутність підстав для подальшого збереження накладених арештів на майно позивачів та про необхідність зняття цих арештів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку з волевиявленням позивачів судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved