Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, в якому просить суд стягнути заборгованість у розмірі 13383,23 грн та судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала заяву б/н від 15.04.2008. Своїм підписом у анкеті-заяві вона підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ними договір про надання банківських послуг (далі - Договір). При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.03.2019. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме шість місяців від дня відкриття спадщини. 11.06.2020 позивачем було направлено до спадкоємців позичальника лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість перед позивачем становить 13383,23 грн., яку просять стягнути з відповідача [PERSON] . Ухвалою судді від 08.10.2021 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08 листопада 2021 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 08.11.2021 підготовче засідання відкладено на 23 листопада 2021 року та ухвалою суду від 23.11.2021 відкладено на 20 грудня 2021 року відповідно до п.3 ч.2 ст.198 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 січня 2022 року. Ухвалою суду від 20.01.2022 судове засідання відкладено на 10 лютого 2022 року відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи позивач був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, за наявними у справі матеріалами. Відповідачі [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 15.04.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно з умовами договору їй ( [PERSON] ) було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надано у користування кредитну картку (а.с.24, 25). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 березня 2019 року Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 25.03.2019 (на дату смерті) заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 13383,23 грн. (а.с.6-9). Згідно претензії кредитора від 28.01.2020, позивачем було направлено претензію до Бориславської державної нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги банку в спадкову масу та просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 13383,23 грн, повідомити стосовно заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та осіб, які подали заяву про прийняття спадщини (а.с.42). Крім цього, у зазначеній претензії вказано, що на теперішній час банку стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи те, що позивачем не зазначено та не надано доказів того, коли саме позивачу стало відомо про смерть боржника, у суду не має підстав стверджувати, що позивачем заявлено претензію до спадкоємців спадкодавця у строк, передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України. Згідно відповіді від 05.03.2020 за №28/02-14 в.о завідувача державної нотаріальної контори О.І. Кушніра вбачається, що на підставі претензії ПАТ «Приватбанк» від 28.01.2020 в Бориславській державній нотаріальній конторі 05ю03ю2020 заведена спадкова справ №22/2020 (а.с.43). Позивачем АТ КБ «Приватбанк» 21.05.2020 було направлено відповідачу [PERSON] лист-претензію про сплату заборгованості [PERSON] , як спадкоємцю, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, а також витягом №2615 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.10.2021 та довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи від 26.10.202, виданих відділом реєстрації Бориславської міської ради Львівської області. Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Таким чином, позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину та вартість успадкованого майна. Із матеріалів копії спадкової справи №22/2020, яка була заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведеної Бориславською державною нотаріальною конторою округу Львівської області, на підставі претензії ПАТ «Приватбанк» від 28.01.2020, вбачається що заяв про прийняття/відмову від спадщини у матеріалах спадкової справи не має, як і не має інформації щодо наявності або відсутності чинного заповіту після смерті [PERSON] (а.с.73-82). Відтак, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та вартості спадкового майна після померлої [PERSON] з метою визначення меж відповідальності спадкоємців останньої за зобов`язаннями померлого боржника перед позивачем. Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості про наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , а також доказів наявності такого майна суду не надано та судом не здобуто, тому з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з чим ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову судовий збір з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню.

Outcome: dismissed