Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕСЛАВ-НТ» про розірвання трудового договору. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до Протоколу №3 від 23 березня 2009 року його було призначено на посаду директора ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» з 24.03.2009. У червні 2014 року він виїхав з м. Луганськ через початок бойових дій. З того часу як внутрішньо переміщена особа він проживає у м. Львів. Відповідно до п. 6.3.6 Статуту ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» призначення і дострокове вивільнення директора Товариства здійснюється Зборами Учасників. Для вирішення питання проведення реєстраційної дії, пов`язаною зі зміною керівника ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ», необхідно спочатку здійснити реєстраційну дію щодо зміни його місцезнаходження. Через втрату зв`язків з учасниками Товариства, відсутність поштового зв`язку з тимчасово окупованою територією України, якою є і м. Луганськ, немає можливості направити відповідну заяву про його звільнення. Просить суд розірвати трудовий договір, укладений 23 березня 2009 року між ним та ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ». Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Ходош В.Ю. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Згоден на заочне рішення. Представник відповідача ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» в судові засідання, призначені на 26.01.2022 та 08.02.2022 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відзив на позовну заяву не подавася. Про причини неявки відомостей не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згоди позивача, враховуючи повторну неявку у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; представник відповідача повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки, відзив не направлявся, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ст.280,281 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту. Як встановлено судом, відповідно до протоколу №3 Загальних зборів учасників ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» від 23 березня 2009 року, [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» з 24.03.3009 (а.с. 8), про що внесений відповідний запис в трудову книжку серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до п. 6.3.6 Статуту ТОВ «ВСЕСЛАВ-НТ» призначення і дострокове вивільнення директора Товариства здійснюється Зборами Учасників (а.с. 10-13). Указом Президента України від 14.11.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях». Розпорядженням КМУ від 7.11.2014 №1085-р в м. Луганську органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Відповідно до статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється. Згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено, однак позивач не може розірвати трудові відносини з відповідачем згідно діючого законодавства через обставини, які від нього не залежать -- проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Разом з тим, суд приймає до уваги, що, враховуючи вказані обставини, позивач позбавлений можливості самостійно захистити своє порушене право через загрозу життю та неможливості проживання в м. Луганську. Відповідно до ч.1ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2і3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений між сторонами 23 березня 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved