Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім.Е.К.Бродського Дніпровського державного аграрно-економічного університету» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позову зазначив, що працює у відокремленому структурному підрозділі «Ерастівський фаховий коледж ім.Е.К.Бродського Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на посаді інженера з охорони праці. Наказом № 82-ОС від 01.12.2021 року за підписом директору закладу Наталії Соколик, його було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на період відсутності підтверджуючих документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, або довідки про абсолютні проти покази до проведення профілактичних щеплень. Підстава повідомлення позивача про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, від 19.10.2021 року №66. У даному наказі, щодо підстави відсторонення, роботодавець керувався ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ від 06.04.2000 р. «Про захист населення від інфекційних хвороб» Наказом МОЗ України від 04.10.2021 р.№2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відстороненням позивача від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19, відповідачем порушено його право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України та КЗпП України.Також на його думку рішення прийняте відповідачем, суперечить ст.1,12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Вважає даний наказ незаконний та таким, який підлягає скасуванню. Просив визнати незаконним та скасувати Наказ №82-ОС від 01.12.2021 року про відсторонення позивача від роботи та поновити його на роботі, зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плати за час незаконного відсторонення позивача від роботи. Ухвалою судді від 05 січня 2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив, відповідачу - строк п`ять днів для надання заперечень (а.с.21). 03 лютого 2022 року директор ВСП «Ерастівського фахового коледжу ім. Е.К.Бродського» Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету Соколик Н.І. подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивувала тим, що відповідно до трудового договору від 31.08.202021 року укладеного між [PERSON] та ВСП «Ерастівський фаховий коледж ім..Е.К.Бродського» Дніпропетровського державного-аграрно-економічного університету позивач взяв на себе зобов`язання виконувати вимоги техніки безпеки праці, правила протипожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки та виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку. Згідно Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, який затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 p., який було прийнято саме з метою практичної реалізації вищенаведених законодавчих приписів, та який набрав чинності з 08.11.2021 р. Цей Перелік було зареєстровано в Міністерстві Юстиції України 07.10.2021 р. за № 1306/36928, на підставі чого та в силу приписів ч.3 ст.117 Конституції України він визнається нормативно-правовим актом та має загальнообов`язкову юридичну силу. Вимогами п. 3 цього Переліку встановлено обов`язковість профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на весь період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, усіх працівників усіх закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Приміткою до Переліку передбачено, що працівники, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 595 від 16.09.2011 р., не підлягають обов`язковій вакцинації. Таким чином, в силу вимог чинного законодавства України та з огляду на відсутність у нього будь-яких абсолютних медичних протипоказань щодо проведення щеплень, позивач має встановлений законом обов`язок щодо проходження вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Внаслідок цього, на підставі приписів ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» наказом закладу № 82-ос від 01.12.2021 р. [PERSON] було повністю законно та обґрунтовано тимчасово відсторонено від роботи на строк до виконання ним покладеного на нього законодавчого обов`язку щодо проходження вакцинації . [PERSON] було ознайомлено під підпис з вищезазначеним наказом. Таким чином, у закладу були наявні усі правові підстави для тимчасового відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати. 03.02.2022 року копія відзиву відповідачем надіслана позивачу. Докази зазначеного надано суду. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, від відповідача до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 31.08.2020 року і по даний час працює інженером з охорони праці відокремленого структурного підрозділу «Ерастівського фахового коледжу ім..Е.К.Бродського Дніпровського державного аграрно-економічного університету». Із копії наказу директора відокремленого структурного підрозділу «Ерастівського фахового коледжу ім.Е.К.Бродського Дніпровського державного аграрно-економічного університету» №82-ос від 01 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] інженера з охорони праці відсторонено від роботи з 01 грудня 2021 року без збереження заробітної плати, але зі збереженням місця роботи на період відсутності підтверджуючих документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої распіраторної хвороби COVID-19, або довідки про абсолютні проти покази до проведення профілактичних щеплень. Згідно із ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щепленьу порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Отже, статтею 12 Закону до обов`язкових віднесено щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу; щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 за статтею 12 Закону не є обов`язковим. Згідно зазначеного закону хвороба COVID-19 не є інфекційною. Нормами цієї статті також передбачено запровадженні інших обов`язкових щеплень, проте виключно в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1-2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», - профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Підпунктами 1-2 пункту 41-6постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 08 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженимнаказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153), відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно достатті 46 Кодексу законів про працю України, частини другоїстатті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"та частини третьоїстатті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженимнаказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Відповідно до статті 43 Конституції України, - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другоїстатті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів. Підставою для відсторонення [PERSON] від виконання роботи є постанова КМУ від 20.10.2021 року № 1096, оскаржуваний наказ винесений директором закладу,

Outcome: partial