Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) визнання права власності в порядку спадкування, а саме на автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була прабабою позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало останній на день смерті: банківські вклади, автомобіль та недоотримана пенсія. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом.05.11.2019 року позивач отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом на грошові вклади та недоотриману пенсію. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. від 05.11.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на легковий автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] , що належав [PERSON] , у зв`язку з ненаданням відповідного документу, що підтверджує право власності на зазначений автомобіль. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 05.03.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 29.06.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовної заяви та слухати справу у відсутність представника відповідача. Відзив обґрунтовано тим, що автомобіль не є спадковим майном, оскільки померла [PERSON] , отримавши автомобіль у спадок, не виконала вимоги закону та не зареєструвала транспортний засіб у встановленому законом порядку. 21.09.2021 року на виконання ухвали суду, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. надала суду засвідчену копію спадкової справи № 11/2019 померлої [INFO] [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій проси розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 26.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В., [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно грошові вклади, недоотримана пенсія та автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] . 05.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого [PERSON] отримав право на спадщину, що складається з: грошового вкладу у АТ «Ощадбанк» № 9760/16960, № 9760/6168, № 9760/7060, № 9760/2467 та недоотриманої пенсії на рахунку Пенсійного фонду України в м. Києві. Проте, 05.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] , у зв`язку з ненаданням належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності [PERSON] на автомобіль. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] отримала у спадок автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] , після померлого [INFO] сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини, позивач був спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом від 26.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловчук Л.В. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що право власності на автомобіль марки ВАЗ 21043, 1998 року випуску, р.н. [NUMBER] не було зареєстровано у встановленому законом порядку, разом з тим автомобіль фактично належав померлій [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] . Суд вважає за необхідне взяти до уваги, що [PERSON] померла через два місяці після отримання автомобіля у спадок, у віці 85 років. Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач на момент відкриття спадщини є спадкоємцем померлої [PERSON] , проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо спадкового майна, існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved