Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа - [PERSON] , просить продовжити обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , застосований згідно з Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року у справі № 607/23139/21 на строк до шести місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] наближатись на відстань менше ніж 50 метрів до місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалого [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Заява мотивована тим, що 17 грудня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було винесено рішення про видачу обмежувального припису на строк два місяці [PERSON] та визначено певні обмеження. Двохмісячний строк, на який судом видано вказаний заборонний припис спливає 17 лютого 2022 року. Однак, 10 січня 2022 року, близько 21.00 год., [PERSON] , під час дії заборонного припису, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , але не маючи права знаходитись за вказаною адресою, безпідставно розпочав словесний конфлікт із своїм батьком - [PERSON] , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, застосовував фізичну силу, а саме наніс декілька ударів кулаками обох рук в ділянку носа та голови постраждалого, внаслідок чого в [PERSON] з носа пішла кров. В подальшому, [PERSON] утримував за шию [PERSON] над унітазом таким чином, що [PERSON] знаходився в положенні навприсядки перед унітазом, а головою розміщувався над ним, при цьому змушував останнього пити воду із нього. Після цього, [PERSON] , тримаючи обома руками за вуха [PERSON] , змусив його підвестись від унітазу та потягнув його в приміщення кімнати вищезазначеної квартири. Відомості про вищеописане правопорушення 11 січня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022211040000101, [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо особи з якою він перебуває в сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Вважає, що Заінтересована особа, не зважаючи на виданий йому обмежувальний припис, а також на неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно свого батька - [PERSON] , своїх протиправних дій не припинив, Заявник і надалі потерпає від таких неправомірних дій. Зазначає, що така ситуація негативно позначається на фізичному та психічному здоров`ї та спокої Заявника, викликає обґрунтовані побоювання за безпеку свого життя та здоров`я, емоційну невпевненість та, враховуючи похилий вік Заявника, нездатність себе захистити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні заявник підтримав заяву. Пояснив, що через дій сина [PERSON] він постійно відчуває страх. Зокрема в січні, незважаючи на дію термінового заборонного припису його син знову знущався над ним, забрав його мобільний телефон та здав в ломбард. Заінтересована особа просить відмовити в задоволенні заборонного припису. Зазначає, що в нього є конфлікт із батьком, останній зловживає алкогольними напоями. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] та його син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року у справі №607/23139/21 суд ухвалив видати обмежувальний припис [PERSON] , яким на строк два місяці: - заборонити йому перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше ніж 50 метрів до місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалого [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Як видно із обвинувального акту, який затверджений 21 січня 2022 року прокурором Тернопільської окружної прокуратури у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021216040001890, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, [PERSON] підозрюється в тому, що 29.11.2021 року близько 02:00 [PERSON] перебуваючи в приміщенні квартири [ADDRESS] наніс удари руками та ногами в голову та інші ділянки тіла [PERSON] чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Також, 10 січня 2022 року, близько 21.00 год., [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , але не маючи права знаходитись за вказаною адресою, безпідставно розпочав словесний конфлікт із своїм батьком - [PERSON] , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, застосовував фізичну силу, а саме наніс декілька ударів кулаками обох рук в ділянку носа та голови постраждалого, внаслідок чого в [PERSON] з носа пішла кров. В подальшому, [PERSON] утримував за шию [PERSON] над унітазом таким чином, що [PERSON] знаходився в положенні навприсядки перед унітазом, а головою розміщувався над ним, при цьому змушував останнього пити воду із нього. Після цього, [PERSON] , тримаючи обома руками за вуха [PERSON] , змусив його підвестись від унітазу та потягнув його в приміщення кімнати вищезазначеної квартири. Заявник стверджує, що потерпає від насильства зі сторони сина вже протягом кількох років та по день звернення син продовжує чинити сімейне насилля відносно нього. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що «при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, суд вважає, що заява [PERSON] про продовження обмежувального припису підлягає до часткового задоволення. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] стверджує, що є ризик того, що син знову буде вчиняти відносно неї домашнє насильство. Виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявника, який є особою похилого віку, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу [PERSON] , те, що він неодноразово демонстрував агресивну поведінку відносно батька, та неодноразовість вчинення протиправних дій, його репутацію, а саме те, що він не працює, зі слів заявника зловживає алкогольними напоями та в стані алкогольного сп`яніння веде себе агресивно відносно нього, суд вважає що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, як конституційне право на житло як заборона строком на один місяць перебувати з заявником в місці їх спільного проживання та заборона спілкування з ним є пропорційним, доречним відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист заявника від кривдника. Зазначене підтверджується інформацією про тілесні ушкодження заявника, з яких вбачається вчинення домашнього насильства щодо батька, і відсутність зміни своєї поведінки. Тому пріоритет має бути надано безпеці постраждалої особи, а не праву кривдника на користування житлом, поведінка якого може перейти у більш жорстку форму. За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, суд вважає, що вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати у місці проживання (перебування) заявника, та заборони йому наближатися на відстань до 50 (п`ятдесят) метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи, заборони спілкування із заявником підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що на цьому етапі передчасно є встановлювати таку заборону строком на шість місяців. Для виправлення кривдника та усвідомлення ним своїх дій, а також з принципу пропорційності, зокрема, того, що обмежується конституційне право на житло, а також пояснення кривдника про те, що він змінить свою поведінку, достатнім часом для видачі обмежувального припису є один місяць з дня винесення рішення суду. При цьому суд враховує, що в силу статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, [PERSON] має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, та держава має позитивне зобов`язання у захисті від вторгнення в його приватне життя з боку інших (справа «X. і Y. проти Нідерландів») яке, зважаючи на встановлені обставини справи, превалює в цьому випадку над конституційними правами [PERSON] на та житло, які підлягають обмеженню. На підставі наведеного,

Outcome: partial