Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-10 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12919 грн. 42 коп. та судовий збір по справі у розмірі 2270 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20 червня 2019 року було здійснено зміну найменування позивача з ПАТ «СК «АХА Страхування» на ПАТ «СК «АРКС». 29 грудня 2018 року у м. Києві на перехресті вулиць Володимирської та вулиць В. Житомирської, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ніссан», д.н.з [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Ніссан», д.н.з [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень На момент дорожньо-транспортної пригоди, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №14415а8к3, укладений 18 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХАСтрахування» та [PERSON] , щодо автомобіля марки «Ніссан», д.н.з [NUMBER] , згідно якого позивач прийняв на себе забов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяну вищевказаному транспортному засобу. Цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», д.н.з [NUMBER] була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», полісом обов?язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/007030784, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого 10000 грн. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення №761/1008/19, встановлено вину відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. 14 січня 2019 року страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту №14415а8к3 від 18 січня 2018 року звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до розрахунки суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2443619 від 01 січня 2019 року та умов договору страхування №14415а8к3 від 18 січня 2021 року розмір страхового відшкодування склав 73796,13 грн., яке позивач виплатив згідно заяви страхувальника Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний Центр Голосіївський». Отже, сума збитків, яка не відшкодована становить 12919 грн. 42 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 18 травня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернулися конверти із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, які направлявся відповідачу, без вручення адресату. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2018 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» (з 20 червня 2019 року змінено назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АРК») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №14415а8к3, відповідно до умов договору якого було застраховано транспортний засіб «Ніссан», д.н.з [NUMBER] . 29 грудня 2018 року у м. Києві на перехресті вулиць Володимирської та вулиць В. Житомирської, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ніссан», д.н.з [NUMBER] . Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Тойота», д.н.з [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Відповідно до розрахунки суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2443619 від 01 січня 2019 року та умов договору страхування №14415а8к3 від 18 січня 2021 року розмір страхового відшкодування склав 73796,13 грн., яке позивач виплатив згідно заяви страхувальника Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний Центр Голосіївський», що підтверджується платіжним дорученням №533065 від 04 лютого 2019 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АМ/007030784, з лімітом відповідальності за завдану шкоду майну потерпілого 10000 грн. 25 квітня 2019 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АМ/007030784. На виконання своїх забов`язань ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування з урахування зносу його складових в розмірі 60876 грн. 71 коп. в розмірі 20324,61 грн. За таких обставин, розмір збитків які не відшкодовані становить 12919 грн. 42 коп. грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки відповідач не відшкодувала шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 12919 грн. 42 коп. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2270 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved