Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2427, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 27.08.2019 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] для задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 13 424 346,14 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 27.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 2427 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачці. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 142, посвідченого 20.06.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г Ф. за реєстровим № 1620, передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволені вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом перерахування коштів на його рахунок в розмірі: заборгованість за кредитом - 52 466,28 доларів США, заборгованість за відсотками - 115 265,59 доларів США, комісія - 11 466 доларів США, пеня - 300 571,50 долар США, що всього становить 479 769,37 доларів США, що за курсом НБУ на 21.01.2019 року (один долар США - 27,980832 грн.) становить 13 424 346,14 гривень. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 13 427 846,14 гривень. Про існування виконавчого напису їй стало відомо після того, як приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. було відкрито виконавче провадження № 67273250 від 26.10.2021 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа та направлено їй відповідної постанови. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказана заборгованість не є безспірною. Відповідачем їй не надсилалась письмова вимога про усунення порушення, що передбачено статтею 35 Закону України «Про іпотеку». Також, рішенням Ленінського районного суду м, Запоріжжя від 05.10.2011 у справі № 2-979/2011 позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї були задоволені. В рахунок погашення її заборгованості перед відповідачем за кредитним договором № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007 в розмірі 62 253,25 доларів що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 499 624,69 грн., звернуте стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Іпотекодавця - [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно і інших документів, а також наданням всіх повноважень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», необхідних для здійснення продажу. Встановлена початкова ціна реалізації предмету іпотеки в розмірі не меншому ринкової вартості на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Вимоги за рішенням суду є ідентичними тим, що вказані в виконавчому написі, окрім розміру заборгованості. Крім цього, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа № 467/891/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Предметом спору у цій справі є стягнення боргу за кредитним договором, в забезпечення якого була передана квартира, на яку за спірним виконавчим написом було звернуто стягнення. Відповідач, пред`явивши у 2009 році позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007 самостійно змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, так як за його вимогами заборгованість стягувалась у повному обсязі, відтак строк виконання зобов`язання настав саме у лютому 2009 року. Відтак, після 2009 року кредитор позбавлений права нараховувати проценти та інші штрафні санкції, шо передбачені умовами кредитного договором укладеного Банком з боржником. Право примусового стягнення у відповідача виникло у 2009 році, з моменту пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно, розрахунок заборгованості який наданий нотаріусу для підтвердження безспірності вимог, не є законним та обґрунтованим, так як з дня виникнення права вимоги минуло 10 років. Відповідачем відзив на позов не поданий. Третя особа пояснення щодо позову не подала. Ухвалою від 30.12.2021 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін; за клопотанням позивачки у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. витребувана копія нотаріальної справи про вчиненню нею спірного виконавчого напису. Витребуваний доказ поданий суду 09.02.2022. Ухвалою від 02.02.2022 за заявою позивачки позов забезпечений шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Відповідачу та третій особі копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялись поштою за місцем знаходження останніх. Вказані документи отримані учасниками справи, які згідно з пунктом 3 частини шостої статті 272 ЦПК України є повідомленими про розгляд справи належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинений виконавчий напис № 2427 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачці [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 142, посвідченого 20.06.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г Ф. за реєстровим № 1620, передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволені вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом перерахування коштів на його рахунок в розмірі: заборгованість за кредитом - 52 466,28 доларів США, заборгованість за відсотками - 115 265,59 доларів США, комісія - 11 466 доларів США, пеня - 300 571,50 долар США, що всього становить 479 769,37 доларів США, що за курсом НБУ на 21.01.2019 року (один долар США дорівнює 27,980832 гривень) становить 13 424 346,14 гривень. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 13 427 846,14 гривень. Строк, за який проводиться стягнення, - одинадцять років сім місяців один день, а саме з 20.06.2007 до 21.01.2019. Суд зазначає, що позивачкою в позовній заяві помилково зазначено, що спірний виконавчий напис вчинений приватним виконавцем 27.08.2019, а не 28.08.2019, оскільки вказана помилка також допущена приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Михайловичем при винесені постанов у виконавчому провадженні № 67273250, які і стали підставами позову. Суд вважає необхідним виправити вказану помилку, що не є порушенням диспозитивності цивільного судочинства. Для вчинення спірного виконавчого напису приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були подані наступні документи: - заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19.08.2019 з проханням вчинити виконавчий напис. - письмова вимога про усунення порушень за Кредитним договором № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007, відповідно до якої відповідач вимагав від позивачки сплатити борг за кредитним договором в сумі 503 757,84 доларів США, що за курсом НБУ на 21.01.2019 складає еквівалент 14 095 563,49 гривень, - фіскальний чек ДД ПАТ «УКРПОШТА» від 19.07.2019, - опис вкладення до листа від 19.07.2019, - договір іпотеки квартири від 20.06.2007, укладеного між сторонами, предметом якого є забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором, укладеним між іпотекодержателем та позичальником, іпотекою квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - кредитний договір № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007, укладений між сторонами, предметом якого є надання кредитних коштів позивачці на строк з 20.06.2007 до 19.06.2017 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 60 130 доларів США на наступні цілі: на споживчі потреби у розмірі 54 600 доларів США, а також у розмірі 5 530 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Періодом сплати вважається період з «10» по «16» число кожного місяця, - виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 21-01-2019 р., відповідно до якої загальний залишок заборгованості за кредитом становить 52 466,28 доларів США, заборгованості за відсотками - 115 265,59 доларів США, комісією - 11 466 доларів США, пенею - 300 571,50 долар США, а всього 479 769,37 доларів США, що за курсом НБУ на 21.01.2019 становить 13 424 346,14 гривень. Строк прострочення за тілом кредиту складає 4 049 днів. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрите виконавче провадження № 67273250 з примусового виконання спірного виконавчого напису, в межах якого ним винесені: постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 26.10.2021 та постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 24.01.2022. 05.10.2011 Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалене рішення у справі № 2-979/2011 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням позов задоволений. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № 2ZPC0GA00000651 від 20.06.2007 в розмірі 62 531,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на цю дату дорівнювало 499 624,69 гривень, звернуте стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 67.93 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: . [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності на підсьаві договору дарування квартири, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Іпотекодавця - . [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно і інших документів, а також наданням всіх повноважень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», необхідних для здійснення продажу. Встановлена початкова ціна реалізації предмету іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціпи на цей вид майна. Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки спрямувати на р/р 29092829003111 ПриватБанку. Стягнуті з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 700 гривень держмита та 120 гривень - суми витрат, пов`язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільних справ. Відповідно до відомостей ЄРДР вказане рішення набрало законної сили 12.09.2012. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з пунктом 3.1 глави 16 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У пункті 3.2 глави 16 Порядку № 296/5 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з пунктом 1-1 Переліку № 1172 іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: (а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; (б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; (в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; (г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; (ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Суд встановив, що спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом за Договором іпотеки квартири від 20.06.2007 № 142, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г Ф. за реєстровим № 1620, разом з яким відповідачем приватному нотаріусу також надавалась документи, передбачені пунктом 1-1 Переліку № 1172. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок суду відповідає висновку, викладеного Верховним Судом у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до кредитного договору № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007 строк його дії сплив 19.06.2017. Згідно з випискою з рахунку відповідачем нарахована позивачу заборгованість у вигляді процентів та пені з 20.06.2017 та до 21.01.2019, тобто після спливу строку дії кредитного договору, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості за кредитним договором. Також, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у пунктах 60 та 63 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, зокрема, відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В пункті 7.1 кредитного договору сторони обумовили вважати періодом сплати кредиту період з «10» по «16» число кожного місяця. Також, умовами кредитного договору не передбачені умови про збільшення позовної давності. Враховуючи вимоги пункту 7.1 кредитного договору та те, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення спірного виконавчого напису 28.08.2019, за вимогами відповідача за кредитним договором за період з 17.08.2007 до 27.08.2016 спливла загальна позовна давність за вимогами про стягнення кредиту та процентів. Також, спливла спеціальна позовна давність за вимогами про стягнення пені. Вказані обставини також свідчать про відсутність безспірності заборгованості за кредитним договором. Також суд встановив, що на момент видачі спірного виконавчого напису стягнення на іпотечне майно позивачки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вже було звернуте рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2011 у справі № 2-979/2011, що також свідчить про те, що заборгованість за кредитним договором не була безспірною. Таким чином, суд встановив, що при видачі спірного виконавчого напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не переконалась у безспірності вимог стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чим порушила вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відхиляє доводи позивачки про неотримання письмової вимоги про усунення порушень, оскільки вони спростовуються письмовою вимогою про усунення порушень за Кредитним договором № ZPC0GA00000651 від 20.06.2007, фіскальний чек ДД ПАТ «УКРПОШТА» від 19.07.2019 про направлення вказаної вимоги позивачці та описом вкладення до листа від 19.07.2019. Суд також не приймає до уваги посилання позивачки на те, що в провадженні в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа № 467/891/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки докази цієї обставини суду не подані. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначеної судом підстави, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивачки. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 908 гривень, сплаченого останньою при поданні позову та 496,20 гривень, сплаченого нею за подачу заяви про забезпечення позову, а всього в сумі 1 404,20 гривні. Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved