Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-13 00:00:00

Позиція сторін у справі 12.05.2021 р. [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, просила стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 46 845,07 доларів США. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 31.05.2007 р. між ними було укладено кредитний договір № НАН2GK01270052, за умовами якого отримала кредит у розмірі 92 700,00 доларів США; 31.05.2007 р. між ними було укладено договір іпотеки квартири № НАН2GK01270052, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2624, за умовами якого передала відповідачу в іпотеку трикімнатну кв. [ADDRESS] , загальною площею 133,5 кв.м. У лютому 2016 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до неї та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа розглядалася в судах тривалий час, постановою Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 р. по справі № 233/919/16-ц з неї стягнуто заборгованість за тілом кредиту у сум 58 653,18 долари США, отже заборгованість за кредитним договором становить 58 653,18 долари США (заборгованість за тілом кредиту) + 30 684,37 долари США (заборгованість по відсотках за користування кредитом), а всього 89 337,77 доларів США. Між тим відповідач в позасудовому порядку в рахунок погашення її заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим зобов`язання по кредитному договору перед банком є припиненим шляхом повного виконання, середньо ринкова вартість кв. [ADDRESS] становить 3 449 397,00 грн, або 136 182,62 долари США, отже банк безпідставно отримав кошти у сумі 46 845,07 доларів США. Відповідачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Процесуальні дії УхвалоюКомінтернівського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 24.06.2021 р., наступного дня передані судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 р.). Ухвалою суду від 05.07.2021 р. відкрито провадження у справі. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставини цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Встановлено, що протягом лютого 2016 р.-грудня 2020 р. в провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходилась цивільна справа № 233/919/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 31.07.2018 р. скасовано рішенняКостянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2018 р., у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено; позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користьАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАН2GK01270052 від 31.05.2007 р. у розмірі 63 383,89 долари США, яка складається з: 32 699,52 доларів США заборгованості по кредиту, 30 684,37 долари США заборгованості по відсоткам, вирішено питання про відшкодуванням судових витрат, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 05.02.2020 р. постанову Апеляційного суду Донецької області від 31.07.2018 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимогАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 58 653,18 долари США скасовано, передано справу в частині відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 58 653,18 долари США на новий розгляд до апеляційної інстанції. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 р., що набрало законної сили, позовАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 58 653,18 долари США задоволено, стягнуто з [PERSON] на користьАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тіло кредиту за кредитним договором від 31.05.2007 р.№ НАН2GK01270052 в сумі 58 653,18 долари США. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При винесенні рішення суд вважав встановленим, що 31.05.2007 р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № НАН2GK01270052, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 92 700,00 доларів США на термін до 28.05.2027 р. зі сплатою за користування кредитом 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; погашення кредиту повинно відбуватися у сумі і в строки згідно графіку погашення кредиту - додатку № 1 до договору. 06.08.2015 р. банк направляв позичальнику повідомлення від 03.08.2015 р. про дострокове погашення кредитної заборгованості у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань відповідно до умов договору . [PERSON] останній платіж внесений 02.07.2012 р., а наступний термін платежу за договором був визначений до 05.08.2012 р., включно, який вона не здійснила. Банк звернувся до суду з позовом 23.02.2016 р. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що зобов`язання за кредитним договором № НАН2GK01270052 від 31.05.2007 р. припинено шляхом повного виконання. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів [PERSON] у якості письмових доказів надано копії: договору купівлі-продажу квартири, укладеного 31.05.2007 р. між [PERSON] і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 262; витягу з Державного реєстру правочинів № 4061093, сформований 31.05.2007 р.; витягу Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14752160 від 01.06.2007 р.; кредитного договору № НАН2GK01270052, укладеного 31.05.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] із додатком; договору іпотеки квартири№ НАН2GK101270052, укладеного 31.05.2007 р., між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», посвідченогоприватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2624; постанови Апеляційного суду Донецької області від 31.07.2018 р. у цивільній справі № 233/919/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (після зміни організаційно-правової форми Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів та зобов`язання вчинити певні дії; постанови Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 р. за апеляційною скаргою Публічного акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2018 р.у цивільній справі № 233/919/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів та зобов`язання вчинити певні дії; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253429261 від 20.04.2021 р.; свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] ; звіту ФОП [PERSON] про визначення середньо-ринкової вартості майна станом на 26.08.2016 р.; технічного паспорту на кв. [ADDRESS] ; фото. Між тим [PERSON] не надано жодного доказу сплати відповідачу 58 653,18 долари США (заборгованість за тілом кредиту) + 30 684,37 долари США (заборгованість по відсотках за користування кредитом), а всього 89 337,77 доларів США. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», викладаючи свої заперечення проти позову [PERSON] , у відзиві на позов стверджує, що згідно пункту 22 договору іпотеки квартири № НАН2GK101270052 від 31.05.2007 р. при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості, стверджує, що предмет іпотеки реалізований в сумі 93 118,20 доларів США, тобто більш, ніж 50% від його вартості, стверджує, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24.09.2021 р. після реалізації предмету іпотеки сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № НАН2GK01270052 від 31.05.2007 р. становить 136 391,36 долар США, що складає еквівалент 3 535 650,18 грн. Суд вбачає, що позивач не скористалася своїм правом, передбаченим статтею 179 ЦПК України, щодо викладу своїх пояснень, міркувань і аргументів щодо наведених Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» у відзиві заперечень, будь-яких доказів в спростування таких тверджень відповідача суду не надано, отже сума заборгованості [PERSON] в повному обсязі за кредитним договором не погашена за рахунок реалізації предмету іпотеки. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до відповідача, свої вимоги обґрунтовує статтею 1212 ЦК України, Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другої означено статті положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15). Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження і іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі ні підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Сторони іпотечного договору № НАН2GK101270052 від 31.05.2007 р. передбачили право іпотекодержателя задовольнити свої вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: в позасудовому порядку добровільним способом врегулювання (пункт 22 договору), отже рішення судів у справі № 233/919/16 не впливають на спірні правовідносини. Згідно абзацу 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленим статтею 12 цього Закону. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже позовна вимога [PERSON] про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 46 845,07 доларів США не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не відповідає висновкам Верховного Суду. Крім того такий розрахунок позивача не ґрунтується на обставинах справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed