Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - земельну ділянку площею 2,0001 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122082900:01:003:0072; - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 4,5592 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер - 5122082900:01:004:0371; - земельну ділянку площею 4,27 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 469669 від 01.11.2002 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2022 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,27 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 469669 від 01.11.2002 року, виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Кислицької сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 22 березня 2000 року за № 164, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-08-341. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2003 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначена земельна ділянка. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до заповіту від 12.04.2000 року посвідченого секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 273, [PERSON] належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0238034 у КСП ім. Кірова, розміром 4,42 умовних кадастровий гектара вартістю 18347,00 (вісімнадцять тисяч триста сорок сім) гривень, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 844 від 14 грудня 1997 року заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметі звичайної домашньої обстановки і вжитку. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району за № 1506 від 13.05.2005 року, згідно якої на день своєї смерті спадкодавець [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним проживав та був прописаний [PERSON] , таким чином [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить наступне майно: - земельна ділянка площею 2,0001 га (площа земельної ділянки наведена згідно відомостей Державного земельного кадастру) передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082900:01:003:0072, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 269814 виданого 21.03.2005 року; - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав йому на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2015 року по справі № 500/1528/15-ц, - земельна ділянка площею 4,5592 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що розташована на території колишньої Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082900:01:004:0371, що належала померлому на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2015 року по справі № 500/1528/15-ц; - земельна ділянка площею 4,27 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною що розташована на території колишньої Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 469669 виданий 01.11.2002 року), яку він фактично прийняв після смерті [PERSON] , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 11 березня 2019 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі під № 22, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому буде належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, позивач [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. із заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved