Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-08 00:00:00

20 грудня 2021 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 березня 2018 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений кредитний договір №165/18, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 80 000,00 гривень, строком на 48 місяців, починаючи з 19 березня 2018 року по 18 березня 2022 року, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 19 та 20 березня 2018 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №34 та №35 на суму 40 000 та 40 000 гривень, відповідно. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "24" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 18 березня 2022 року. Відповідач повинна була повернути 80 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.2 договору. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Станом на 09 грудня 2021 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинна повернути суму заборгованості в розмірі 93 955,77 гривень, яка складається з: - 64 078,63 гривень - залишок по кредиту (80 000 гривень - 15 921,37 гривня фактично сплачених); - 29 877,14 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (136 355,77 - 106 478,63 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов кредитного договору, було укладено договір поруки №165/18 від 19 березня 2018 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Останні прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених кредитним договором. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 93 955,77 гривень та судові витрати по справі. З урахуванням ціни позову, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково, не змогла належним чином виконувати свої зобов`язання по кредитному договору з об`єктивних причин - хвороба доньки, необхідність проведення хірургічної операції, починаючи з вересня 2021 року не мала змоги сплачувати кредит. Станом на 09 грудня 2021 року нею сплачено 88 000 гривень. Не погоджується з нарахуванням процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в сумі 29 877,14 гривень, оскільки на час дії карантинних обмежень штрафні санкції не повинні нараховуватися. Просить задовільнити позов частково, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення процентів у сумі 29 877,14 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дати розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вона кредит не брала та кредитними коштами не користувалася. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. 01 лютого 2022 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підвищені проценти позивачем нараховані лише за період з 14 січня 2020 року - дати виникнення простроченої заборгованості, по 01 березня 2020 року - дати введення карантину. За даний період нараховано 12 046,78 гривень (64 078,63 гривень залишок заборгованості за кредитом х 0,4% - процентна ставка відповідно до п.4.5 кредитного договору х 47 днів - з 14 січня по 29 лютого 2020 року. В подальшому, нарахування процентів здійснювалося відповідно до п.п.4.1, 4.2 кредитного договору. Тому твердження відповідача, що позивач нараховував підвищені проценти під час дії карантину - не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] вказує суму процентів за користування кредитом при прострочених платежах - 29 877,14 гривень, в той час, як нараховано до сплати 12 046,78 гривень. Просить позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, 19 березня 2018 року між КС "Самара" та [PERSON] був укладений кредитний договір №165/18, відповідно до якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 80 000,00 гривень, строком на 48 місяців, починаючи з 19 березня 2018 року по 18 березня 2022 року, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 19 та 20 березня 2018 року, що підтверджується видатковими касовими ордерами №34 та №35 на суму 40 000 та 40 000 гривень, відповідно. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по договору щомісячно у період з "24" по "30" число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по договору споживчого кредитку, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем у строк до 18 березня 2022 року. Відповідач повинна була повернути 80 000,00 гривень - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.2 договору. Проте, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання по договору: не своєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день простроченого платежу. Станом на 09 грудня 2021 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком. Згідно договору та розрахунку заборгованості відповідач повинна повернути суму заборгованості в розмірі 93 955,77 гривень, яка складається з: - 64 078,63 гривень - залишок по кредиту (80 000 гривень - 15 921,37 гривня фактично сплачених); - 29 877,14 гривень - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (136 355,77 - 106 478,63 сплачені) гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов кредитного договору, було укладено договір поруки №165/18 від 19 березня 2018 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Останні прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених кредитним договором. Відповідно до п.2.1 договору поруки відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] настає в разі, коли відповідач [PERSON] не виконає та / або не належним чином виконає свої зобов`язання за договором кредиту. П.2.2 того ж договору поруки встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідачі жодних дій на виконання своїх зобов`язань не вчинили. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів направлялися претензії з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох і більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків. (ст.611 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як зазначалося вище, сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Кредитний договір укладено сторонами 19 березня 2018 року, з терміном погашення кредиту до 18 березня 2022 року, тобто строк позовної давності за кредитними зобов`язаннями не сплив. Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. А відповідно до ч.4 ст.559 цього Кодексу порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, на адресу відповідачів позивачем 01 лютого 2021 року направлялася претензія за №204/21 з вимогами погасити заборгованість, але відповідачі проігнорували вимоги позивача, самоусунулися від виконання зобов`язання. З позовом до суду позивач звернувся 20 грудня 2021 року. Отже, порука не припинилася на час звернення позивача до суду із вказаним позовом. Що стосується невизнання відповідачем [PERSON] позову в частині нарахованих процентів за користування кредитом під час дії карантинних обмежень, слід зазначити наступне. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, вбачається, що підвищені проценти позивачем нараховані лише за період з 14 січня 2020 року - дати виникнення простроченої заборгованості, по 01 березня 2020 року - дати введення карантину. За даний період нараховано 12 046,78 гривень (64 078,63 гривень залишок заборгованості за кредитом х 0,4% - процентна ставка відповідно до п.4.5 кредитного договору х 47 днів - з 14 січня по 29 лютого 2020 року. В подальшому, нарахування процентів здійснювалося відповідно до п.п.4.1, 4.2 кредитного договору. Тому твердження відповідача [PERSON] про те, що позивач нараховував підвищені проценти під час дії карантину - не відповідають дійсності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вказаний борг в сумі 93 955,77 гривень слід стягти солідарно з відповідачів на користь КС "Самара", також на підставі ст.264 ЦПК України судовий збір в сумі 2 270,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved