Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визначення часток із майна у спільній сумісній власності про визначення частки у праві спільної сумісної власності. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 23 лютого 1994 року позивачу, її чоловіку [PERSON] , доньці [PERSON] , онукові [PERSON] та її зятеві [PERSON] , відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , та видано свідоцтво про право власності на житло від 04 березня 1994 року. Право власності на вказане майно було зареєстровано комунальним підприємством «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 12 травня 1994 року в реєстровій книзі за №7313. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] -голи помер. На випадок своєї смерті він залишив заповіт, згідно якого все майно, яке буде належати йому на день смерті він заповів своїй дружині [PERSON] , отже вона являється спадкоємцем належної її чоловіку частки в квартирі. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса, однак нотаріусом було їй роз`яснено , що для отримання свідоцтва необхідно визначити частку померлого у спільній сумісні власності, оскільки під час приватизації не було здійснено виділ у часток співвласників у спільній сумісній власності. Окрім цього, під час огляду документів нотаріусом було виявлено розбіжності у написанні по-батькові позивача у правовстановлюючих документах на квартиру, у зв`язку з чим їй було роз`яснено про необхідність встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року. Тому, просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року на квартиру [ADDRESS] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №42 від 23.02.1994 року на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визначити частки у спільному сумісному майні, в квартирі [ADDRESS] визнавши, що частки кожного із співвласників : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] є рівними і становлять по 1/5 частці. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалися. Про розгляд справи повідомлявся через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua.. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних, судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить позивачу [PERSON] , відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлому чоловіку позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло виданого 04 березня 1994 року (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27 жовтня 2021 року, серія [NUMBER] (а.с.15). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все майно, яке буде належати йому на день смерті він заповів своїй дружині позивачу по справі [PERSON] (а.с.16). Дане також стверджується витягом про реєстрації в Спадковому реєстрі від 04 вересня 2021 року , номер витягу 66273488 (а.с.17). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до нотаріуса, однак нотаріусом було їй роз`яснено, що для отримання свідоцтва необхідно визначити частку померлого у спільній сумісні власності, оскільки під час приватизації не було здійснено виділ у часток співвласників у спільній сумісній власності. Окрім цього, під час огляду документів нотаріусом було виявлено розбіжності у написанні по-батькові позивача у правовстановлюючих документах на квартиру, у зв`язку з чим їй було роз`яснено про необхідність встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року. Так, в свідоцтві про право власності на житло виданого 04 березня 1994 року позивачка по батькові зазначена як « [PERSON] », а згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 2007 року позивачка по батькові зазначена як « [PERSON] » (а.с.5,11). У зв`язку з такими розбіжностями у написанні по-батькові позивача у правовстановлюючих документах на квартиру [ADDRESS] , позивачка змушена встановлювати в судовому порядку факт належності правовстановлюючих документів. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З врахуванням роз`яснень, які дав Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п. З постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення юридичного факту, пов`язаного з вирішення спору про право здійснюється в позовному провадженні, тобто з одночасним вирішенням спору про право. Оскільки, встановлення факту належності правовстановлюючих документів позивачу необхідне для оформлення її спадкових прав, а також для визначення в судовому порядку часток співвласників, вирішувати питання про встановлення даних фактів необхідно в позовному провадженні з одночасним вирішенням спору про визначення часток співвласників. Згідно з п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст.370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2 ». Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved