Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого напису №241753, вчиненого 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 28.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження №66643210 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 12309 грн. 79 коп. відповідно до кредитного договору № 3148328 від 15.01.2021 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами,оскільки відсутні будь-які докази того, що відповідачем приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім того зазначено, що позивач жодного разу не отримував від стягувача вимог щодо сплати боргу. Більш того, стягувач не проінформував позивача про заміну кредитора в результаті переуступки права вимоги. За таких обставин, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви додав клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлявся належним чином. Разом з тим, 27.01.2022 року до суду надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» Велікдановим С.К., в якій зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 241753 від 27.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). У зв`язку з викладеним, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 241753 від 27.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. Також, представник відповідача надіслав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, мотивоване тим, що даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, а лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим пропонує вирішити даний спір в мировому порядку. Розглянувши клопотання про врегулювання спору за участю судді суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Однак, позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді. Оскільки заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не є спільною, позивачем не надано згоди на таке врегулювання, суд залишає клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді без розгляду. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 241753, про стягнення з [PERSON] невиплачених грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 3148328 від 15січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с. 17). На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66643210 на підставі виконавчого напису № 241753 від 27.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 12309,79 грн., відповідно до кредитного договору № 3148328 від 15.01.2021 року, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». (а.с. 11-12). Вирішуючи даний спір суд застосовує положення норм цивільного законодавства України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2021 року № 296/5 (надалі - Порядок) та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. З моменту прийняття вказаної постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Зазначене відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 зробила висновок, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства, з огляду на те, що відсутні належні та допустимі докази посвідченого нотаріально кредитного договору № 3148328 від 15.01.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, враховуючи, що представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнав позовні вимоги в межах заявлених позивачем вимог і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесений позивачем судовий збір у сумі 908,00 грн. при поданні позову підтверджуються квитанцією № 65 від 24.12.2021 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку щодо повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved