Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом (Т. 1 а.с. 156-163), в його обґрунтування посилаючись на те, що 10.10.2013 р. [PERSON] та [PERSON] було придбано у сумісну власність по Ѕ частини кожному нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176671312101, на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрованих в реєстрі за №1696 та №1694. Відповідно до п. 4 кожного із договорів, купівля Ѕ частини нежитлових приміщень здійснено кожним за 117 600 грн., загальна сума покупки приміщень 117 600 грн. х 2 = 235 200 грн. 10.10.2013 р. на підставі вказаних договорів купівлі-продажу право власності на житлові приміщення були зареєстровані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцями [PERSON] та [PERSON] . У липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про скасування права власності [PERSON] та [PERSON] на нежитлові приміщення 111, 112, 113, 114, за адресою: [ADDRESS] , секції 2, 3, витребувати з чужого незаконного володіння вказане майно та визнати за нею право власності на це майно. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року справі №199/4801/16 у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року по справі №199/4801/16 задоволено позовні вимоги [PERSON] і витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) та [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) на користь [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], секція 2 , 3 приміщення № 111 , 112 , 113 , 114 . Цим ж рішенням скасовано реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) за номером запису 2812130 та [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) за номером запису 2810716, на нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], секція 2, 3 приміщення № 111 , 112 , 113, 114 . Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року, у зв`язку із поданням касаційної скарги, виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За результатами повторного апеляційного розгляду, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року - залишено без змін. Рішення набрало законної сили і у касаційному порядку не оскаржувалося. Не зважаючи на це, у жовтні 2017 року під час розгляду справи у касаційному суді, [PERSON] , скориставшись відсутністю на той час ухвали касаційного суду про зупинення виконання рішення, на підставі першого рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року оформила на себе право власності на спірні приміщення. На час оформлення [PERSON] права власності існувало три обтяження, накладені на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, які містилися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - запис №9475420, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); - запис №9475684, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); - запис №15647486, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2016 р. у справі №199/4801/16. Отже, незважаючи на наявність трьох обтяжень, державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О.М. на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року (яке згодом було скасоване) було прийнято рішення номер 37795718 від 27.10.2017 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності номер 23042699. У подальшому, 13.01.2018 р. [PERSON] продала вказані приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною за реєстровим номером 41. На підставі цього договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було прийнято рішення номер 39188670 від 13.01.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності номер 24371617. В подальшому 29.01.2018 року на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, номер 24/1-18/4 від 24.01.2018 року складеного ФОП [PERSON] , об`єкт нерухомо майна: нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, за реєстраційним номером 176671312101 був поділений на чотири окремих об`єкта, про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи про право власності [PERSON] : - запис номер 24649633 про право власності на приміщення №114, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 45,3 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1-2 приміщення, загальною площею 45,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475840212101; - запис номер 24648793 про право власності на приміщення №113, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 42,3 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1-2 приміщення, загальною площею 42,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475794012101; - запис номер 24647886 про право власності на приміщення №112, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 35,5 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1 приміщення, загальною площею 35,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475737412101; - запис про право власності на приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1,2,3,4 - приміщення, загальною площею 120,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475470912101. Надалі, вже після скасування Верховним Судом рішення про визнання права власності за [PERSON] та під час повторного розгляду справи апеляційним судом, усвідомлюючи вірогідний програш [PERSON] у справі, [PERSON] з метою унеможливити повернення майна законного власнику, спочатку передала спірні приміщення в іпотеку своїм родичам, а потім ці приміщення відчужила на їх користь. Так, 19.03.2020 року [PERSON] передала в іпотеку відповідачу [PERSON] та зареєструвала обтяження на спірне приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, загальною площею 120,6 кв.м. Реєстрацію проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. (номер запису про іпотеку 36013263, номер запису про обтяження 36012727). Надалі, 22.04.2020 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя номер 711 від 22.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О., [PERSON] відчужила на користь [PERSON] вказане нежитлове приміщення. На підставі рішення про державну реєстрацію №52030033 від 22.04.2020 року, прийнятого тим же нотаріусом, право власності на приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, загальною площею 120,6 кв.м., було оформлено на відповідача [PERSON] , номер запису про право власності 36310100 від 22.04.2020 р. Крім цього, 30.07.2020 року [PERSON] передала в іпотеку відповідачу [PERSON] та зареєструвала обтяження на спірні приміщення: №112, загальною площею 35,5 кв.м; №113, загальною площею 42,3 кв.м; №114, загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , в житловому будинку літ. А-10. Реєстрацію проведено знов-таки приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. (номери записів про іпотеку: 37550785, 37553469, 37554179; номери записів про обтяження: 37551784, 37552826, 37555581). 31.08.2020 року на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя №1882, №1883, №1884 від 31.08.2020 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О., [PERSON] відчужила на користь [PERSON] вказані три нежитлових приміщення. На підставі рішень про державну реєстрацію №53827075, №53827778, №53828097 від 31.08.2020 року, прийнятих тим же нотаріусом, право власності на приміщення №112, загальною площею 35,5 кв.м; №113, загальною площею 42,3 кв.м; №114, загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 в житловому будинку літ. А-10, було оформлено на відповідача [PERSON] , номери запису про право власності 37963455, 37963934, 37964169 від 31.08.2020 р. Таким чином, після декількох відчужень, Ѕ частина спірних приміщень, які належали позивачу, на теперішній час знаходяться у власності відповідача [PERSON] (приміщення №111) та відповідача [PERSON] (приміщення №112, №113, №114). На переконання позивача, враховуючи те, що нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114 за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , вибули з власності [PERSON] поза волі власника на підставі рішення суду, яке згодом було скасоване, і вказане майно після кількох відчужень на теперішній час перебуває у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , то вказане майно підлягає витребуванню із їх незаконного володіння. Позивач просив суд звернути увагу на те, що ним у позовній заяві стверджується, що вибуття приміщень з його та [PERSON] законного володіння відбулося за раніше спланованим і узгодженим шляхом. Це, на переконання позивача, підтверджується тим, що під час того коли у жовтні 2017 р. в касаційному порядку оскаржувалося рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року по справі №199/4801/16 про витребування майна від [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] , остання 24.10.2017 р. оформила на себе право власності на приміщення № 111 , 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , на підставі оскаржуємого рішення. Надалі, 13.01.2018 року [PERSON] продала вказані приміщення [PERSON] . Через два тижні [PERSON] розділила спірні приміщення на чотири самостійні об`єкти нерухомості за номерами №111, 112, 113, 114 і здійснила їх державну реєстрацію. 19.03.2020 р. [PERSON] передала в іпотеку [PERSON] приміщення №111, а 22.04.2020 р. уклала з ним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким добровільно передала у власність [PERSON] вказане приміщення. Аналогічні дії мали місце з приміщенням №112, №113, №114, які [PERSON] 30.07.2021 р. спочатку передала в іпотеку [PERSON] , а потім за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 31.08.2020 р. передала їй у власність. При цьому, задовольнивши вимоги іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно досі не вилучені записи про іпотеку і обтяження вказаних приміщень, що підтверджується витягами в Реєстру. Також позивач звертає увагу на те, що: -[PERSON] є батьком [PERSON] ; -[PERSON] є дружиною [PERSON] ; -[PERSON] з дочкою [PERSON] (вказані відомості містяться у відкритих засобах інформації, зокрема у реєстрі декларацій НАЗК та у ЄДРЮОФОПтаГФ). Крім цього, із наведеної вище декларації державного службовця [PERSON] вбачається, що його син [PERSON] спільно із [PERSON] володіє квартирою площею 115,4 кв.м у місті Дніпрі. В свою чергу [PERSON] є дружиною [PERSON] , який представляв інтереси ПП «Приватна фірма «Віктор -13» у справі №199/4801/16 про витребування від [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] спірних приміщень та й у інших справах. А [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Таким чином, на переконання позивача, вказані вище фізичні особи пов`язані між собою родинними зв`язками та спільним майно. Вони під час вчинення наведених вище маніпуляцій з відчуження спірних приміщень знали про те, що існує постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, якою скасоване рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 р. про витребування від [PERSON] та [PERSON] користь [PERSON] спірних приміщень. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в силу своїх родинних зв`язків та належної обачливості знали та могли знати, що набуте ними майно придбалося у особи, яка не мала права його відчужувати, та про те що стосовно цього майна існує судових спір. А відтак, вказані особи є недобросовісними набувачами. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю. Відповідачі позов не визнали. У відзиві на позовну заяву (Т. 1 а.с. 220) відповідач [PERSON] зазначив, що витребування майна від добросовісного набувача без відповідної грошової компенсації є незаконним. На переконання відповідача, ст. 388 ЦК України не підлягає застосуванню, майно було перероблене (виконано розділ та перепланування на 4 самостійні об`єкти нерухомості). Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПКК України, 10.10.2013 р. [PERSON] та [PERSON] було придбано у сумісну власність по Ѕ частини кожному нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176671312101, на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрованих в реєстрі за №1696 та №1694 (а.с. 14-17). 10.10.2013 р. на підставі вказаних договорів купівлі-продажу право власності на житлові приміщення були зареєстровані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцями [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-17), що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року справі №199/4801/16 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про скасування права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: [PERSON] , приватне підприємство «Приватна фірма «Віктор-13» в задоволенні позову було відмовлено (Т. 1 а.с. 18-19). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року по справі №199/4801/16 задоволено позовні вимоги [PERSON] і витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) та [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) на користь [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], секція 2 , 3 приміщення № 111 , 112 , 113 , 114 . Цим ж рішенням скасовано реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) за номером запису 2812130 та [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) за номером запису 2810716, на нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS], секція 2, 3 приміщення № 111 , 112 , 113, 114 (Т. 1 а.с. 20-23). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року, у зв`язку із поданням касаційної скарги, виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (Т. 1 а.с. 24). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т. 1 а.с. 25-33). За результатами повторного апеляційного розгляду, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2016 року - залишено без змін. Рішення набрало законної сили і у касаційному порядку не оскаржувалося (Т. 1 а.с. 34-37). Судом на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Т. 1 а.с. 91-93) встановлено, що 24.10.2017 р. державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфір О.М. прийнято рішення про реєстрацію за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення житловою площею 241,7 кв.м за адресою: [ADDRESS], секція 2 , 3 , приміщення 11, 112 , 113 , 114 . На час оформлення [PERSON] права власності існувало три обтяження, накладені на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, які містилися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - запис №9475420, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); - запис №9475684, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); - запис №15647486, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2016 р. у справі №199/4801/16. Вказане підтверджується актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень (Т. 1 а.с. 197-202). Отже, не зважаючи на наявність трьох обтяжень, державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О.М. на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року (яке згодом було скасоване) було прийнято рішення номер 37795718 від 27.10.2017 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності номер 23042699 (Т. 1 а.с. 91-93). У подальшому, 13.01.2018 р. [PERSON] продала вказані приміщення [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною за реєстровим номером 41 (Т. 1 а.с. 94-99). На підставі цього договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було прийнято рішення номер 39188670 від 13.01.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності номер 24371617. В подальшому 29.01.2018 року на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, номер 24/1-18/4 від 24.01.2018 року складеного ФОП [PERSON] , об`єкт нерухомо майна: нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, за реєстраційним номером 176671312101 був поділений на чотири окремих об`єкта, про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні записи про право власності [PERSON] : - запис номер 24649633 про право власності на приміщення №114, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 45,3 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1-2 приміщення, загальною площею 45,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475840212101; - запис номер 24648793 про право власності на приміщення №113, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 42,3 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1-2 приміщення, загальною площею 42,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475794012101; - запис номер 24647886 про право власності на приміщення №112, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 35,5 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1 приміщення, загальною площею 35,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475737412101; - запис про право власності на приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, яке складається з: 1,2,3,4 - приміщення, загальною площею 120,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1475470912101. 19.03.2020 року [PERSON] передала в іпотеку відповідачу [PERSON] та зареєструвала обтяження на спірне приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, загальною площею 120,6 кв.м. Реєстрацію проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. (номер запису про іпотеку 36013263, номер запису про обтяження 36012727). 22.04.2020 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя номер 711 від 22.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О., [PERSON] відчужила на користь [PERSON] вказане нежитлове приміщення. На підставі рішення про державну реєстрацію №52030033 від 22.04.2020 року, прийнятого тим же нотаріусом, право власності на приміщення №111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 120,6 кв.м, в житловому будинку літ. А-10, загальною площею 120,6 кв.м., було оформлено на відповідача [PERSON] , номер запису про право власності 36310100 від 22.04.2020 р. 30.07.2020 року [PERSON] передала в іпотеку відповідачу [PERSON] та зареєструвала обтяження на спірні приміщення: №112, загальною площею 35,5 кв.м; №113, загальною площею 42,3 кв.м; №114, загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , в житловому будинку літ. А-10. Реєстрацію проведено знов-таки приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. (номери записів про іпотеку: 37550785, 37553469, 37554179; номери записів про обтяження: 37551784, 37552826, 37555581). 31.08.2020 року на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя №1882, №1883, №1884 від 31.08.2020 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О., [PERSON] відчужила на користь [PERSON] вказані три нежитлових приміщення. На підставі рішень про державну реєстрацію №53827075, №53827778, №53828097 від 31.08.2020 року, прийнятих тим же нотаріусом, право власності на приміщення №112, загальною площею 35,5 кв.м; №113, загальною площею 42,3 кв.м; №114, загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 в житловому будинку літ. А-10, було оформлено на відповідача [PERSON] , номери запису про право власності 37963455, 37963934, 37964169 від 31.08.2020 р. Таким чином, після декількох відчужень, Ѕ частина спірних приміщень, які належали позивачу, на теперішній час знаходяться у власності відповідача [PERSON] (приміщення №111) та відповідача [PERSON] (приміщення №112, №113, №114 (Т. 1 а.с. 195-202)). Процесуальні дії у справі: 1.ухвалою суду від 12.05.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів; 2.ухвалою суду від 06.07.2021 р. за клопотанням позивача витребувані докази: витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни ( 49000, м. Дніпро, пр. Дмитро Яворницького, буд. 20, кв.155 , тел.: [NUMBER] , [NUMBER] ) матеріали реєстраційних справ щодо проведення 29.01.2018 р. державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на розділені нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 1475840212101, 1475794012101, 1475737412101, 1475470912101; - витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченка Олександра Олексійовича (49038, м. Дніпро, вул. Привокзальна, буд. 3 прим. 17) матеріали реєстраційної справи щодо проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на приміщення №111 за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №711 від 22.04.2020 р. (запис №36310100). - витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченка Олександра Олексійовича (49038, м. Дніпро, вул. Привокзальна, буд. 3 прим. 17) матеріали реєстраційних справ щодо проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на приміщення №112, 113, 114 за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя №1882, 1883, 1884 від 31.08.2020 р. (записи №37963455, № 37963934, №37964169); 3.ухвалою суду від 20.10.2021 р. за клопотанням позивача витребувані докази: витребувано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58) наступні докази: - матеріали реєстраційної справи №36310100 від 22.04.2020 р. щодо проведення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександром Олексійовичем державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] приміщення №111 за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя №711 від 22.04.2020 року; -матеріали реєстраційних справ №37963455, 37963934, 37964169 від 31.08.2020 р. щодо проведення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександром Олексійовичем державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] приміщень №112, №113, №114 за адресою: [ADDRESS], секція 2,3 , на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя №1882, №1883, №1884 від 31.08.2020; Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Відповідно до правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі №6-1203цс15, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) зазначено, що однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) вказано, що «за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251цс15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18). Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав, як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача». Спірне майно перебувало у володінні позивача, позивач вказує на порушення своїх прав, як власника, на підставах, визначених законодавством, та на момент подання позову та розгляду справи судом не є власником цього майна, однак вважає себе таким. Вочевидь, порушення прав позивача з боку відповідачів. Таким чином, враховуючи те, що нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , вибули від [PERSON] поза волі власника на підставі рішення суду, яке згодом було скасоване, і вказане майно після кількох відчужень на теперішній час перебуває у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , то суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що вказане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідачів. Доводи відповідача не спростовують висновків суду, зазначених вище. Неодноразовий перехід права власності на спірне майно протягом короткого проміжку часу, реєстрація права власності на спірне майно, розташоване у м. Дніпро, чомусь державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Замфір О.М., навіть не зважаючи на встановлені судом заборони (обтяження) на нежитлові приміщення №111, 112, 113, 114, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], секція 2, 3 , загальною площею 241,7 кв. метри, які містилися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (1. запис №9475420, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); 2. запис №9475684, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2015 р. у справі №199/2630/15 (2/199/1647/15); 3. запис №15647486, внесений на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2016 р. у справі №199/4801/16), коли відповідачі у цьому ланцюгу переходу права власності є третіми власниками (родичами між собою), обізнаність про наявність судового рішення (рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2017 р. у справі №199/4801/17, провадження №22-ц/774/843/17) у сукупності з іншими доказами дає підстави дійти до висновку про наявність ознак штучного переходу права власності на спірне майно. Оскільки судом задоволено вимогу позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, також мають бути скасовані, як наслідок, відповідні рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності відповідачів на спірне майно та державна реєстрація права власності на вказане майно за відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно: суд керується статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ч. 3), згідно з якою у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Саме у таких спосіб відбуватиметься ефективний захист порушених прав позивача.

Outcome: approved