Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-09 00:00:00

Представник Харківського державного університету харчування та торгівлі звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Харківського державного університету харчування та торгівлі 3640,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом №412-с від 07.08.2017 року [PERSON] була зарахована на навчання за денною формою на 1 курс Навчально-наукового інституту харчових технологій та бізнесу Харківського державного університету харчування та торгівлі. На підставі наказу №463-с від 31.08.2018 року вона була поселена у гуртожиток №1 строком з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року. 01.09.2018 року між університетом та відповідачем було укладено договір №397 на проживання у гуртожитку №1 університету, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] ліжко-місце у гуртожитку [ADDRESS] та забезпечити нормальні умови проживання, а відповідач зобов`язувалась своєчасно сплачувати за проживання у гуртожитку. На підставі наказу №291-с від 26.06.2019 року [PERSON] була відрахована з числа студентів університету за невиконання навчального плану та виселена з гуртожитку університету. Натомість відповідач не виконала свої зобов"язання за укладеним договором у повному обсязі та у неї перед університетом виникла заборгованість у сумі 3640,00 грн. Позивачем вжито заходи досудового врегулювання спору, однак відповіді не отримано, заборгованість не погашена. Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.11.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника університету, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечував. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2022 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про е задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що наказом №412-С від 07 серпня 2017 року [PERSON] була зарахована на перший курс денної форми навчання факультету Навчально-наукового інституту харчових технологій та бізнесу Харківського державного університету харчування та торгівлі. На підставі наказу №463-С від 31 серпня 2018 року [PERSON] була поселена у кімнату 431 (що знаходиться на балансі позивача) з правом проживання з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року. 01 вересня 2018 року між університетом та [PERSON] було укладено договір №397 на проживання у гуртожитку [ADDRESS] . За умовами вказаного договору Харківський державний університет харчування та торгівлі зобов`язався надати [PERSON] ліжко-місце у гуртожитку та забезпечити їй належні умови проживання (п.п. 1, 2.3 договору). Відповідно до п.п.1, 2.3 Договору [PERSON] зобов`язалась своєчасно вносити плату за проживання в гуртожитку у розмірі 520 грн. на місяць. Вказаний тариф узгоджується з встановленим наказом ректора №7 від 03 січня 2018 року розміром плати за проживання в гуртожитках університету. На підставі наказу ректора №291-С від 26 червня 2019 [PERSON] була відрахована зі складу студентів університету. Також зі змісту заяви та доданих документів вбачається, що з 30.06.2019 року відповідач виселена з гуртожитку. В той же час, згідно ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 ЦК України). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Водночас, згідно ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. При цьому, згідно ч. 1 ст.127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ст.130 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера, відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 11, 15 «Примірного положення про користування гуртожитками», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року №498 наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання, відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Відповідно до п. 5 розділу IV, розділу V «Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти», затвердженого Міністерством освіти і науки України від 21 листопада 2019 року №1452 мешканці гуртожитку закладу освіти зобов`язані своєчасно та у повному обсязі відповідно до договору найму жилого приміщення в гуртожитку закладу освіти сплачувати плату за проживання, комунальні послуги. Розмір плати за проживання у гуртожитках закладів освіти державної та комунальної форми власності встановлює керівник закладу освіти за погодженням з органом студентського самоврядування з урахуванням вимог наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28 березня 2011 року № 284/423/173, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 квітня 2011 року за № 520/19258. Плата за проживання у гуртожитках закладу освіти вноситься мешканцями у порядку та строки, встановлені договором найму жилого приміщення у гуртожитку закладу освіти. Проте відповідач свої зобов`язання за договором в частині внесення плати за проживання в гуртожитку повністю не виконала. Згідно розрахунку позивача заборгованість становить 3640,00 грн. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі Оцінюючи аргументи, викладені сторонами по справі в судовому засіданні та у заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved