Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-14 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради в особі служби у справах дітей звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] , 1986 року народження, є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько указаних дітей записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 26 лютого 2019 року рішенням Новоукраїнського районного суду, за ухилення від належного виконання батьківських обов`язків щодо дітей, у [PERSON] відібрано двох малолітніх та неповнолітню, без позбавлення матері батьківських прав. На підставі указаного судового рішення, дітям, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 31 липня 2019 року указаних дітей влаштовано під опіку баби, [PERSON] , де малолітні, неповнолітня наразі і виховуються. Однак, [PERSON] , з моменту відібрання малолітніх до теперішнього часу, так і не створила умови для повернення дітей у свою сім`ю. Більш того, указана мати не звернулася до суду про повернення їй дітей, хоча працівники служби у справах дітей та центру соціальних служб [PERSON] неодноразово про це наголошували та сприяли. Наразі, [PERSON] так і не має власного житла та офіційного заробітку, продовжує зловживати спиртними напоями та перебуває на відповідному обліку у лікаря-нарколога. Указані факти бездіяльності матері свідчить про байдужість останньої щодо долі своїх дітей, фактичне небажання повернення малолітніх у свою сім`ю для їхнього подальшого виховання та утримання, що є свідомим ухиленням від належного виконання батьківських обов`язків щодо дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, [PERSON] , усвідомлюючи, що не має бажання та змоги належним чином виховувати та утримувати дітей, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, про що надала нотаріально засвідчену згоду на усиновлення усіх дітей. Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. За виниклих обставин питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно усіх дітей розглядалося на засіданні міської комісії з питань захисту прав дитини (15 вересня 2020 року), за результатами якого прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та підготовку відповідного висновку. Ухвалою від 21.10.2021 року по справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримуть в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження: Серії [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 15.11.2018 року, Серії [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 15.11.2018 року, Серії [NUMBER] та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 15.11.2018 року, вбачається, що матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є відповідачка по справі [PERSON] , відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с.5-10). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2019 року від [PERSON] відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.11-13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 24.04.2019 р. № 94 [PERSON] надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування (а.с.14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 24.04.2019 р. № 95 [PERSON] надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування (а.с.15). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 31.07.2019 р. № 161 [PERSON] призначено опікуном дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Згідно листа Новоукраїнського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» від 20.07.2021 року № 1751-31/15 [PERSON] перебуває на обліку, яка засуджена за вироком суду від 29.07.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. За час перебування на обліку [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони: на реєстрацію приходить в стані алкогольного сп`яніння, часто з ознаками фізичного насилля, постійного місця роботи немає, часто змінює місце проживання (а.с.18). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] відмовляється від утримання та виховання своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно письмової інформації Центру Соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 15.09.2020 року № 18-27/316 [PERSON] з 22.08.2019 року знята з обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з припиненням соціального супроводу та влаштування дітей під піклування. Місце знаходження [PERSON] не відоме, вона постійно змінює місце проживання та зі слів родичів та знайомих, зловживає спиртними напоями (а.с.21). Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради 15.09.2020 року. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи, а також той факт, що [PERSON] не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню та утриманню дітей, не створила умови для повернення дітей у свою сім`ю, не намагалась налагодити контакт з дітьми, намірів змінити ситуацію немає. Крім того, [PERSON] не звернулася до суду про повернення їй дітей, комісія дійшла висновку: про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] досягла повноліття. Враховуючи положення ст. 6 СК України, ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, оскільки на час ухвалення рішення суду донька відповідача [PERSON] , [INFO] , досягла вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного, враховуючи, що позбавлення батьківських прав батьків щодо повнолітньої дитини законом не передбачено, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, на час ухвалення рішення суду донька відповідача [PERSON] , [INFO] , досягла вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно повнолітньої доньки [PERSON] не підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачка з моменту відібрання дітей так і не створила належних умови для повернення дітей у свою сім`ю, не налагодила з дітьми контакт, не стала на шлях виправлення, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, відповідачка [PERSON] не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дітей, не займається їх вихованням, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання немає, не працює та ніде не працювала, крім того відповідачка в нотаріально посвідченій заяві відмовилася від утримання та виховання своїх дітей, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дітей, що і є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в підготовчому судовому засіданні в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав також відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. При поданні позову позивач не сплатив судовий збір, у зв`язку з тим, що звільнений від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial