Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.08.2021 року з Єдиного реєстру боржників йому стало відомо, що щодо нього приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хриптою О.О. відкрито виконавче провадження №66561213 з виконання виконавчого напису №30388, виданого 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з нього грошових коштів на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в розмірі 68050,60 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки жодних документів, які б підтверджували факт заміни первісного кредитора на відповідача він не отримував, відтак право відповідача на стягнення заборгованості в безспірному порядку є спірним, а отже і заборгованість є спірною. Окрім цього, зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства щодо невчасного надсилання повідомлення стягувачем перед вчиненням виконавчого напису та не може бути безспірним виконавчим документом. Також, позивач звертає увагу на те, що нотаріусом було грубо порушено процедуру вчинення оспорюваного виконавчого напису, а також вчинено такий не на нотаріально посвідченому договорі, тобто з порушенням порядку його вчинення. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 18 березня 2021 року, зареєстрований у реєстрі за №30388 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір та судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6000,00 грн. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому такий просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що 04 травня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено Кредитний договір №1209158, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 14999,00 грн. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Вказує, що ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак позичальник свої зобов`язання не виконав. Окрім цього, зазначає, що між ними та ТОВ "Мілоан" було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги в тому числі і до позивача за кредитним договором перейшло до них. Також зазначає, що позивачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак жодних дій з боку позивача для погашення заборгованості не було вчинено, відтак 17.03.2021 року була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу. У відзиві зазначається, що сума та розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором було передано відповідачу первісним кредитором, нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. Також у відзиві представник відповідача заперечує і суму зазначену позивачем за надану правову допомогу, оскільки сума та вид робіт є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсності вартості наданих послуг, а також час, витрачений на підготовку позовної заяви не є виправданим. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі та участі його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце такого, однак у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без їх участі. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлялися про час та місце проведення такого, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 04.05.2020 року між позивачем [PERSON] та ТОВ "Мілоан" укладено кредитний договір №1209158, відповідно до умов якого товариство зобов`язується на умовах, визначених цих договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року ТОВ "Мілоан" передало ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" за плату, а ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" прийняло належні ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "Мілоан" та боржниками, серед яких, відповідно до вищевказаного Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року є [PERSON] . Як вбачається з заяви на вчинення виконавчого напису №20296166/2 від 17.03.2021 року ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. з проханням вчинити виконавчий напис на кредитному договорі №1209158 від 04.05.2020 року. Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором №1209158 від 04.05.2020 року, у боржника [PERSON] заборгованість перед ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" станом на 17.03.2021 року становить 67120,60 грн. Окрім цього, в матеріалах справи наявна претензія ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" Понціру А.П. №20296166/1 від 23.02.2021 року про виконання зобов`язання за договором №1209158 від 04.05.2020 року. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30388 від 18.03.2021 року, про стягнення з позивача на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", якому ТОВ "Мілоан" відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року за кредитним договором №1209158 від 04.05.2020 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , грошових коштів в розмірі 68050,60 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хриптою Олександром Олександровичем від 19.08.2021 року відкрито виконавче провадження №66561213 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 68050,60 грн. на підставі виконавчого напису № 30388 від 18.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Зважаючи на те, що укладений між ТОВ "Мілоан", правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 10.09.2021 року укладено договір №2236 про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Яреськом Тарасом Віталійовичем, відповідно до умов якого адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; здійснення представництва клієнтів зокрема в судових органах України усіх рівнів з будь-яких питань. Відповідно до Додатку №3 від 10.11.2021 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №2236 від 10.09.2021 року вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 6000,00 грн. Відповідно до акту приймання-передачі послуг №01 від 15.11.2021 року адвокатом Яреськом Т.В. надано [PERSON] правову допомогу щодо складення та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 18.03.2021 року №30388 вартістю 6000,00 грн., які позивач сплатив, що підтверджується розрахунковою квитанцією №15/11/21 від 15.11.2021 року. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині складення та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, а також заяви про забезпечення позову до вищевказаної позовної заяви, однак, зважаючи на те, що справа є не складною, типовою, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 2000,00 грн. (1000,00 грн. за складання позовної заяви та 1000,00 грн. за складання заяви про забезпечення позову) є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов [PERSON] задоволено, позивач поніс судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 2000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00 гривень, сплачена за подання позовної заяви, а також 454,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved