Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що навчається. Свої вимоги мотивує тим, що з 23.07.1989 року по 16.03.1999 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 16.03.1999 року шлюб між ними розірваний, проте, вони не припиняли шлюбних стосунків. Остаточно вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства в січні 2011 року. Після припинення фактичних шлюбних стосунків з відповідачем вона звернулась до суду з приводу стягнення аліментів на утримання молодшого сина до досягнення ним повноліття. 01.07.2021 року стягнення аліментів було припинено в зв`язку з виповненням синові 18 років. Зараз син продовжив навчання і є студентом 2 курсу бюджетної форми навчання у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» за фахом слюсар з ремонту рухомого складу, помічник машиніста електровозу. Термін навчання у навчальному закладі до 20.02.2022 року. В навчальному закладі син отримує стипендію в розмірі 490 грн. на місяць. Батько не бажає в добровільному порядку виділяти кошти на утримання дитини, хоча регулярно отримує пенсію, розмір якої не знає. Дитина потребує додаткових коштів у зв`язку з отриманням освіти. Вона працює в КЗ «НЗСШ № 21» асистентом вчителя і не може самотужки вчити сина. Тому просить стягнути на його утримання з відповідача ј частину заробітку та інших доходів. Ухвалою суду від 15.11.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали (а.с.15-16). Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам. Відзиву, жодних заяв або клопотань від [PERSON] на дату ухвалення судом рішення не надходило. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3 ) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, з 23.07.1989 року по 16.03.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.3). 16.03.1999 року шлюб між сторонами по справі розірваний. Після припинення фактичних шлюбних стосунків з відповідачем позивачка звернулась до суду з приводу стягнення аліментів на утримання молодшого сина до досягнення ним повноліття. 01.07.2021 року стягнення аліментів було припинено в зв`язку з виповненням синові 18 років. Зараз син продовжив навчання і є студентом 2 курсу бюджетної форми навчання у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» за фахом слюсар з ремонту рухомого складу, помічник машиніста електровозу (а.с.4). Термін навчання у навчальному закладі до 20.02.2022 року. В навчальному закладі син сторін по справі отримує стипендію. Однак, його коштів та коштів позивачки на утримання студента не вистачає. Отже, враховуючи те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, а обставин, які б вказували на неможливість [PERSON] її надавати, не виявлено, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в заявленому розмірі. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір у розмірі 908, 00 грн. на користь держави. За таких обставин,

Outcome: approved